Stephan.
- Jag heter Madeline. - Maddie?
Det kallade du dig i ditt brev.
Du har rätt.
Jag heter Maddie.
Ditt efternamn är Schwartz.
Jag såg det i tidningen,
men du skrev det inte i ditt brev.
Jag tänkte att Maddie var mer personligt.
Du kanske trodde att alla polacker är nazister.
Men jag är sjundedagsadventist.
Vi följer budordet om sabbaten.
- Firar du sabbat? - Nej.
Min far firade alltid sabbat.
- Till och med under kriget. - Var din far soldat?
Sjukvårdare.
Vi är vapenvägrare. Vi bär inte vapen.
Hur kommer det sig?
För att Jesus Kristus kom till denna värld för att rädda människor, inte förgöra dem.
Och småflickors liv då?
Din far låter som en väldigt rättrogen man.
- Var är han nu? - Han dog när jag var sju.
- Jag beklagar. - Vad är det?
- En bandspelare. - Nej, jag... Jag vet vad det är.
Jag vill inte bli inspelad.
Jag trodde att du ville prata med mig för att du känner samhörighet med mig.
Det gör jag.
Jag gjorde. Jag menar, det gör jag.
De lät mig bara komma om det var för en intervju.
Jag skriver bara ner några idéer så det inte ser ut som om vi slår dank.
Okej?
Känner du samhörighet med andra människor?
Inte på sista tiden.
Jag har inte känt samhörighet med nån sen jag hittade Tessies kropp.
- Hur visste du? - Visste vad?
Var hon fanns?
Ren tur, antar jag.
Varför lämnade du kroppen i sjön?
- Det gjorde jag inte. - Vem gjorde det då?
Det var en färgad man med er i affären den dagen.
Vem var han?
Stephan.
Det kommer bli svårt att känna samhörighet.
Och visst är det därför vi är här?
Det kommer bli jättesvårt om du inte berättar nåt som är sant.
Men det är du som ljuger.
Om vad?
Att det var ren tur som fick dig att leta där.
Du har rätt.
Hur kände du till den platsen?
Det var dit du brukade gå med pojkar.
- Jag går också dit. - Varför?
För att se på flickor som låter pojkar ta på dem.
Jag var en av de flickorna.
- Förlåt. Förlåt. - Sist jag var där...
- Det var före min high school-examen. - Förlåt.
Jag var ihop med en pojke.
Det började bli seriöst och han ville gå hela vägen.
- Jag ville rädda mig själv. - Du fick låtsas vara oskyldig.
Men det spelar ingen roll.
Om man inte firar sabbat räddas man inte av att vara oskuld.
Men Tessie firade sabbat, och henne dödade du ändå.
Jag dödade inte Tessie Durst.
Vem dödade henne då?
Stephan. Stephan.
Jag vet hur det är att låtsas vara oskyldig inför andra.
Jag brukade tro att det var den enda vägen till frälsning.
Vad fick dig att ändra dig?
Jesus dog som oskuld, precis som jag.
Jag förstår inte.
Experimenten.
Jag var oskuld när de gjorde mig sjuk.
Experiment?
Oskuld försvinner aldrig långsamt.
Utan plötsligt, abrupt, våldsamt.
Oskuld försvinner när man upptäcker grymhet.
Först i andra, sen i en själv.
Det hade äcklat dig att veta
att han var närmare min död än du nånsin skulle vara.
Och hur nära din död han skulle föra dig.
BASERAD PÅ BOKEN AV LAURA LIPPMAN
Nå?
"Operation Whitecoat."
Vad fan är det här?
Ett pågående hemligt militärprogram i Fort Detrick, Maryland,
där vapenvägrare blir mänskliga försökskaniner
för ett amerikanskt försvar mot biologisk krigsföring.
Fascinerande.
- Var fan är min Zawadzkie-story? - Du tittar på den.
Reggie?
Jag drömde om en mörk dam igår natt.
"En mörk dam ger löfte om lönande investeringar. 366."
Du ska vara härifrån innan juldagen.
Hör du mig?
Cleo?
Vi kör.
Tror du att du blir ren om du sticker?
Reggie, jag har inte tid. Jag är sjuk och du hjälper mig inte.
Vill du bli ren, bli det här, med mig.
Förstår du? Annars låser jag in dig.
Packa upp den där skiten.
Jag kände skam över att gå, Maddie.
Men än värre, jag kände skam över att jag aldrig älskat nån
lika mycket som jag älskade minnet av min far.
Vem skulle jag vara om jag slutade vänta på hans återkomst?
Du, du.
Du måste lova mig,
att det vi gör idag stannar oss emellan.
Okej?
Mellan dig, mig och Gud.
Hur är det, T-Man?
Godmorgon, mrs Tatum. Sitter nån i er stol?
Nej, jag är mellan kunder, men Charlie har redan...
Godmorgon, mrs Tatum.
- T-Mans mamma. - Ja.
Han är inte mitt ansvar.
Och jag lägger bara vad, så vi har inget att prata om.
Om du inte är här för att fixa håret.
Nej, nej. Jag bär peruker, men jag hoppas att du ska anta mitt erbjudande.
Jag gör peruker också.
Det sägs ju att en kvinnas hår är kronan på verket.
Lite svårt att tro, med tanke på hur vi behandlar vårt.
Snälla. Det ligger ingen skam i det vi gör mot vårt hår.
- Jag gör det för min flicka. - Jaså?
Jag började med mina systrar, nu sätter det mat på bordet.
Mat är bra. Mat är jättebra.
Du skulle väl gärna äga din egen salong.
- Du låter som en man som talar ur röven. - Gör jag?
Min grabb säger att du drömmer om att starta salong i Upton.
Vad är väl en dröm?
Om vi samarbetar kan du få din salong.
Det där är 50 dollar.
På julafton satsar du dem på 366. Inte en dollar mer.
- Det är ett stort vad. - Det är inget vad.
- Menar du att spelet är riggat? - Innerst inne visste du redan det.
Jag går inte runt och säger att tomten inte finns. Vad händer om de frågar?
Då pekar du på din drömbok. Säg att du drömde om en mörk dam.
En mörk dam ger löfte om lönande investeringar.
Tre, sex, sex?
När vi vinner behåller du 20% och jag tar resten.
Vad är haken, raring?
- Din tystnad. - För 6 000 dollar
kan jag vara lika tyst som en mus i en kyrka full av katter.
När vi väl har vunnit, är det allt vi är. Tre möss i samma båt.
Får nån reda på det, drunknar vi.
Miss Puderblå, va?
- Tänker du inte säga hennes namn? - Du behöver bara veta...
- Jag tog hit oss för att göra vårt jobb. - Vårt jobb?
- Vårt jobb. - Nigger, vårt jobb är att patrullera.
Mannen, det här var inte dealen.
En nigger avancerar i världen,
och det första han gör är att hitta en vit brud.
Stämmer inte det, konstapel Platt?
Och din poäng är?
Du är inte så oskyldig som du tror.
Här är brodern jag ville presentera.
- Gready. - Duke.
- Hej, Duke. - Vänta lite.
- Vad är stamtavlan? - Några Stichelbauts, några Janssens.
80-milsfåglar jag tävlade med i loppet från Tennessee.
Kom tvåa.
Ta dem vart som helt i USA.
- Vart som helst? - Japp. 1,50 dollar per fågel.
- Hej, Duke. - Fan!
Hallå!
Kom igen! Kom, kom.
Sitt ner.
Platt!
Davis!
Robert "Duke" Buxton, misstänkt i mordförsöket
på delstatssenator Myrtle Summer, sköts men hans tillstånd är stabilt.
Polisman Percy Davis dödades i tjänst.
BPD tror att de tre männen samarbetade med en negress i trettioårsåldern.
Den tredje misstänkte medbrottslingen är ännu på fri fot.
Var attacken politisk, mrs Summer?
Jag vet inte, men sanningen kommer att komma fram.
- Det såg den här mannen till. - Det är Davis partner.
Varför var det inte den här jäveln som dog?
...av konstapel Ferdinand Platt,
som snart blir den första svarta mordutredaren
- i Baltimores poliskår. - Jag har hört nog.
Få tag i den tredje saten innan polisen griper honom och ta hit honom.
TESSIE DURST-MISSTÄNKT DELTAR I REGERINGENS HEMLIGA EXPERIMENT
Kan jag få notan, tack? Och en citronpaj att ta med.
- Ja. - Tack.
Cedrick, läser du?
Tidningen. Jag menar, läser du tidningen?
Ja, Madeline. Jag läser tidningen.
Det här är min artikel. Jag skrev den. Det där är mitt namn.
Det är faktiskt du.
Innebär det att du får en egen jävla telefon snart?
Hallå? Star.
Varför skickar du dem till mig och inte till Maddie Morgenstern?
Han är misstänkt. Vi skrev inte att han var skyldig.
Vi skriver bara en story, damen.
Hallå! Se upp.
Tyvärr, mr Marshall tar inte emot fler samtal gällande Whitecoat-storyn idag.
Men jag kan koppla er till mr Bauer, som faktiskt skrev storyn.
Bob Bauer. Nej, vi kollade upp fakta och...
Vet ni vad? Om han är arg, så måste vi vara på rätt spår.
Vad är det där?
Den bästa citronpajen i staden.
Den är till mr Marshall.
Till mr Marshall. Nej, Marshall borde köpa en paj till dig.
Tidningarna säljer som smör.
Folk är inte säkra på att Zawadzkie är skyldig längre.
Psykologerna grälar om det på radion.
Marshall säger att vi ska köra storyn i veckor.
- Tack, Betty. Kan jag gå in med pajen? - Vet du vad? Du kan lämna den hos mig.
- Det verkar riskabelt. - Skulle jag ljuga?
Jag vill fråga honom om han övervägt min förfrågan.
Åh, nej. Det behövs inte
för jag tvingades övertyga honom om att Zawadzkie-storyn inte var en slump,
och det var inte lätt.
- Och? - Men jag gjorde det.
Och du är officiellt anställd
på The Baltimore Star sen i eftermiddags.
Om det nu inte är så att du måste vara nån annanstans.
Nej. Det finns ingenstans jag hellre är än den här redaktionen.
Redaktionen.
Nej. Du ska assistera Don Heath med husmorskrönikan.
Du får ett eget skrivbord och...
Titta inte på mig så där.
Till och med Eddie Murrow började nånstans.
Mitt skrivbord är 20 steg bort från mr Marshalls dörr,
vilket är jäkligt mycket närmare än det var igår.
Varsågod. Och jag råkar veta hur vi kan fira det.
Rad fyra. Colts julmatch.
- Vilken kvinna kan motstå det? - Tack, Bob,
men jag måste tillbringa dagen med min son.
- Mrs Bauer vill säkert gärna följa med. - Vet du vad...
Okej, jag vill att du tar...
Okej, gå du med...
...vilken turknutte det än är som du vill fira med.
- Bob. Ditt skosnöre, Bob. - Va?
Nej, gör inte...
- Genom öglan... - Maddie.
Vi får 50 eller 60 förfrågningar per dag. Ibland fler. De flesta hamnar i sopkorgen.
Du anar inte vilka skitfrågor folk kommer med.
Jag känner till husmorskrönikan, mr Heath.
Ni känner till det vi publicerar, mrs Schwartz.
Morgenstern.
- Det... De skrev fel. - Morg... Morgenstern? Är det ert namn?
Ja. Det är mitt flicknamn.
Morgenstern. Allvarligt? Det är tyskt. Är det ert riktiga namn?
- Ja. - Ha. Kul för er.
Okej, ni ska öppna vartenda jäkla kuvert och ni ska läsa dem alla
och sen ska ni välja ut fyra eller fem som är värda att svara på.
Svaren skriver jag.
Sen, när ni har fått kläm på det, kan ni skriva dem som ingen kommer läsa.
Har ni en skrivmaskin?
Jag ber dem skicka upp en.
Tills dess kan ni börja med att hämta mig en kopp kaffe.
Svart, tre sockerbitar.
Och om jag nånsin frågar hur många sockerbitar jag fick, säg två.
Reg.
Vi har väntat på dig.
Titta noga på allt det här, för en dag kommer allt förändras.
Det kommer ta slut. Till och med musiken.
- Det ska vi väl inte tillåta? - Ska vi inte?
För min polare Russ sa att du skickade leveransen med Cleo.
- Jag trodde de kollade mig, chefen. - Vilka?
Polisen.
Jag var i fiskaffären samma dag den lilla flickan mördades.
- Så du skickade henne utan att fråga? - Jag försökte underlätta för er...
- Jag sa inget till henne. - Det kvittar väl?
De två clownerna polisen grep kan identifiera henne.
Lämna pengarna på Pimlico
och se till att Cleo deltar vid julklappsutdelningen.
- Jag vill att hon kommer. - Det är julafton, chefen.
Hennes barn kommer ju vara där.
Tja, då får vi väl ta ett stort, glatt familjefoto allesammans.
Och sen...
...vet du vad du ska göra.
När Gud ville pröva Abraham,
bad han honom offra det han älskade allra mest.
Hans egen son.
Det enda som kunde rädda pojken var barmhärtighetens ängel.
Men om Cleo andas på juldagsmorgonen...
...kommer det inte finnas en ängel barmhärtig nog för att rädda dig.
Fattar du?
Städa upp det där.
Reggie.
Hallå där.
Ta dig samman.
För en tjej som gillar att flytta runt släpar jag väl på en massa skit?
Men jag kan inte mer, Leo.
Jag kan inte mer, gumman... Jag kan inte mer.
Ta den. Gumman, ta den. Jag vill inte ha den.
- Jag har den. Jag tar den. - Jag kan inte mer.
Jag kommer svettas och jag kommer...
- Jag ska ge mig ut på vägarna. Vara fri. - Dora, du kan inte åka så här.
- Se på dig. Du behöver hjälp. - Följ med mig då.
Jag kan inte, Dora.
Jag vet vad du planerar.
Reggie berättade.
Vad ska du göra om Shell avslöjar dig?
Okej. Hur ska det gå för Teddy?
- Jag vet inte. - Och Lionel?
Jag har inte alla svaren än, Dora. Jag vet inte.
Så vad tänker du göra? Vinna pengarna och lämna alla precis som din pappa?
Kanske.
Jag har aldrig berättat det här, men...
...jag slutar aldrig hoppas att du ska göra mig sällskap på scen.
Titta på mig.
Paris lockar.
Följ med mig.
Jag kommer hitta dig.
Jag hittar dig alltid. Visst?
Vad försiktig. Lovar du att du ska vara försiktig?
Jag ska vara försiktig.
Jag trodde jag sa åt dig att hålla fönstret låst.
Är du okej?
Ja.
Jag såg nyhetsinslaget om konstapel Davis.
Vad hände?
Du såg ju vad som hände.
Jag vill inte... Vill inte gå in på det.
Okej.
Du gjorde det.
Den första svarta mordutredaren i Baltimore.
Hur var din dag?
Förlåt.
Du tittar på den nya miss Husmorskrönikör.
Miss Husmorskrönikör?
Jag är numera anställd på The Baltimore Star.
Det sägs att en lång resa börjar med ett enda steg,
men i mitt fall börjar resan med att skära sig på papper.
- Miss Husmorskrönikör. - Ja.
Få se.
Definitivt ett papperssår.
Med all respekt för dina yrkesmässiga risker...
...miss Husmorskrönikör, det måste finnas säkrare sätt att öppna kuvert.
Tack.
Vi borde fira våra nya jobb.
Gjorde vi inte just det?
Det här är mysigt.
- Mysigt för att vi inte behöver prata? - Jag är inte rädd för att prata.
Då kan du väl berätta vad som hände?
Det kanske jag skulle om jag inte trodde att du skulle använda det.
Använda det till vad?
Låt se. Hur skulle Madeline Morgenstern använda mina ord?
Jo, hon...
...kanske skulle förmedla information till en journalist hon just träffat.
Jag frågar bara för att jag vill veta vad som hände dig.
Ibland är det svårt att berätta.
- Du litar inte på mig. - Jag litar på att du ska vara den du är.
Du litar inte på mig med dina känslor.
Det känns som om jag fick en man dödad för att jag är ambitiös.
Han var inte min vän, men han var min partner.
Du gjorde säkert inget fel.
Hör på, kan vi bara... Kan vi låta saken bero, tack?
Har du nånsin gjort nåt fel?
Jag ljög om ringen.
Jag gjorde det för försäk...
- Nej, nej. - Vad?
Du vet att jag redan visste det. Du vet att jag visste det.
- Jaså? - Ja, det visste du.
Min make vet inte att han inte var den första mannen jag låg med.
Vilket nummer har jag?
Tre.
Men fan, etta när man tänker efter, eller hur?
Och den mest ödmjuke.
- Ärlighet före ödmjukhet. - Fan, kvinna, vad har du i håret i idag?
Sprej för att tämja krullet.
Jag känner en kvinna...
- Du känner säkert många. - Som jobbar med hår.
Hon kan platta ditt hår så du slipper spreja det.
Jag sprejar det för att vara fin för dig, mr Mordutredare.
Det gillar jag.
Mr Mordutredare.
- Ja, mr Mordutredare. - Säg det igen.
Mr Mordutredare. Mr Mordutredare.
Jag koncentrerar mig hellre på era ädla delar, miss Husmorskrönikör.
Ska jag sluta och beundra ditt hår?
- Nej. - Okej.
Visst vill du att jag slutar och beundrar ditt hår?
- Nej. - Sluta här?
Nej, sluta inte.
- Här då? - Nej.
Nej.
- Nej. Allan, sluta. - Låt mig känna dig, bara en minut.
Sluta, Allan.
Allan, sluta!
- Du säger inte åt de andra att sluta. - Det finns inga andra.
Jag kan också få dig att njuta, om du ger mig en chans.
Bara...
Här. Gör det på min klänning.
Gnid dig på min klänning istället.
Tycker du om amerikansk fotboll?
När Colts vinner, ja.
Jag har ett par biljetter till julmatchen på lördag.
Jag tänkte att vi kunde ses där och låtsas vara främlingar.
Det är ett bra erbjudande,
men det är emot lagen, och jag har svurit att upprätthålla lagen.
Jag vill bara komma ut med dig. Det känns som om vi alltid är inlåsta här.
Maddie, om nån anmäler oss, blir vi båda inlåsta.
- Ta med din son. - Uppfostrar man pojkar väl,
växer de upp till unga män som inte vill ha med en att göra.
Nej, det kan inte vara sant.
Håll fönstret låst.
Hade det smärtat dig att veta att jag kunde ha fått Ferdie Platt?
Det tror jag knappast.
Du brydde dig mer om min story än du brydde dig om honom.
Han trodde han hade hittat sin själsfrände i dig,
men precis som jag, satsade han på fel dröm.
Är allt klart?
- Ja. - Jag har ändrat mig.
Jag ställer inte upp gratis längre. Jag vill ha min andel innan du drar.
Säg en plats.
Möt mig i parken vid midnatt, så jag kan få det jag förtjänar.
Jag har också drömmar, Cleo.
JULAFTON
"Hoffman."
- Gå, gå. Kom igen. - En minut.
Ingen mer vadslagning.
Sista varvet. Kom igen.
Hallå? Vad?
Okej. Tack.
- Jag vill inte ha den. - Är du säker?
- Den är fin på dig. - Jag vill inte ha nåt från den mannen.
Säkert att det är Shell du är arg på?
Snälla, börja inte.
Kommer du ihåg, att när pappa stack, låg du i sängen i månader.
Kunde inte röra dig. Kunde inte prata.
Jag kom med mat, du åt inte.
Jag sjöng för dig. Jag läste för dig, men du lyssnade inte.
Du struntade i mig.
Jag behövde dig, mamma.
Jag behövde höra dig säga att det inte var mitt fel.
Du kan fortfarande inte säga att det inte är mitt fel att han drog.
Det är ingens fel.
Gud visar vägen.
God jul, mamma.
Vad är det som pågår, gumman?
- God jul. - Prata med mig.
Det var pappa!
- Pappa! - Tomten kom med klappar.
Slappy "Dark" Johnson...
- Ho, ho, ho! Hur är läget, baby? - Vad i allsin dar har du på dig?
- Jag har ett gig ikväll, mamma. - Jag är inte din mamma.
Slappy, jag vägrar ha dig klädd som en hallick i mitt hus.
- Precis. - Jag vill inte vara respektlös.
Jag vet att ni inte vill ha mig här, men jag har nåt åt er.
Vad är det?
Makaronipudding.
Jag vet att ni inte gillar den där torra grönkålen.
Nej. Jag vet att du inte kom till det här huset
- med makaronipudding. - Men, Merva,
eftersom han tog med den hit får vi inte låta den förfara.
- Jag tar den, Slappy. Tack. - Tack.
- Vet du vad... - Isaiah?
- Makaronipudding, Merva. - Lek med oss.
Se på dig.
Jag har saknat dig.
Milton är okaraktäristiskt sen. Var är han?
Milton kommer inte. Varför skulle Milton komma?
- Vad fan har du gjort med håret? - Jag provar nåt nytt.
Har du inte provat tillräckligt med nya saker?
Seth...
GLAD CHANUKKA
Vi tänder dessa ljus
- för att minnas chanukkas mirakel... - Jag vill inte träffa dig mer.
...för att minnas vår triumf i att vända även våra mörkaste tider
till andras fördel.
Amen.
- Hur kan vi äta? - Glad chanukka.
- Glad chanukka, Ethyl, Rose. - Alla pratar om din artikel. Mazel.
- Tack. - Ditt namn var svårhittat.
Nästa gång blir det lättare.
Jag tänker använda Morgenstern, mitt flick... Det är faktiskt min mors namn.
Nå, en mors namn är ju hennes makes namn, visst?
Det är väl inte sant, allt den mannen sa?
Sam tror att vår armé aldrig skulle utsätta amerikaner för fara.
Vad tror du?
- Jag? - Ja. Vad tror du?
Jag vet vad jag tror.
Att Maddie Morgenstern alltid velat se sitt namn i tryck.
- Allan... - Och du gjorde vad som än krävdes.
Du till och med väckte sympati för mördaren som tog min dotter ifrån mig.
- Allan, kan vi bara... - Tyst. Säg inte mitt namn.
Säg aldrig mitt namn igen!
Säg inte namnet på nån av medlemmarna i min familj.
Du borde visa lite hyfs, och gå härifrån.
- Jag är ledsen... - Du borde gå!
Jag är ledsen.
Jag tänker inte gå nånstans,
och jag hoppas att du ser att jag behandlar henne som mitt eget barn,
och att jag inte tänker ge mig förrän jag vet sanningen.
Men vi vet redan sanningen, Maddie. Alla här vet sanningen.
Du försöker återerövra dina drömmar,
och du tänker använda mitt döda barns kropp för att lyckas.
Hur vågar du?
Mitt i kishke, va?
Du sa inget, mamma. Och du sa inget, Seth.
Vad vill du att jag ska säga? Jag känner för honom.
Ursäkta mig, damer, men min mat kallnar,
och det serveras inte så mycket hemlagad mat nuförtiden.
Så...
...glad chanukka.
Seth?
Helvete!
Varför har du en resväska?
Det är en present till Dora. Hon ska ju flytta härifrån...
- Jag har också en present. - Jaså, det har du?
En varm kaka i min ficka. Vill du ha den?
Varm från vad?
Jag satt på den,
- men den är saftig, inte trasig. - Jag borde inte ha frågat.
- Bästa kakorna i staden. - Du köper aldrig nåt åt mig. Det är jul.
- En gång köpte jag trosor. - Vad då för trosor?
Trosan med det franska hålet i bak.
Man öppnar det och liksom: "Bonsoir."
"Det är jag."
Jag är tillbaka på avenyn.
Japp. Ordinarie på Red Fox Lounge.
Jag har fått jobb, Cleo.
Tänker du komma hem eller inte?
Säkert att du vill det?
Lägg av.
Jag vet att du saknar mig.
Pojkarna saknar dig mer.
Okej.
De får också komma hem.
- Vad är det? - Bara... Jag är glad.
Säg till Dora:
"Man kan inte gråta om man skrattar."
Ferdie?
Vem är Ferdie?
En poliskonstapel.
- Den här poliskonstapeln? - Ja, och han kommer när som helst.
Bor du med en neger?
Du kände ingen samhörighet med mig.
Du ville bara åt min story.
Nej, nej, nej! Gör inte så! Gör inte så! Gör inte så!
Varför är du rädd för mig?
- Det är jag inte. - På grund av den här?
Jag tog med den för att kunna öppna fönstret till brandtrappan,
men du hade inte låst det, så jag använde den inte.
Ingen fara.
Jag förlåter dig.
Alla misslyckas vi ibland.
Vi är svaga och vi misslyckas.
Nej.
Det är okej. Jag förlåter dig.
Jag förlåter dig.
Jag förlåter dig, Maddie.
Jag förlåter dig.
Förlåter du mig också?
Ja, jag förlåter dig, Stephan.
- Det är väl lättare? - Vad?
Att förlåta varandra än att förlåta oss själva.
Varför är det så?
Jag vet inte.
Det kanske är därför Gud gav oss varandra.
Jag hoppades att vi kunde åka iväg nånstans tillsammans.
Men det var nog lite barnsligt, va?
Jag är ledsen, Stephan.
Det är kallt.
Den är stor på mig, men den kommer hålla dig varm.
- Är det Ferdies? - Nej.
Jag vill inte att min mor ska veta att jag kom och besökte dig.
Hon skulle inte förstå.
Jag ska bevara din hemlighet.
Du får bevara min.
- Om Ferdie? - Ja.
Hejdå, Maddie.
Mitt slaveri under synden är att dö medan jag kräver att återfödas likt Kristus
till ett nytt liv med honom som min vägledare!
Undertexter: Victoria Heaps