Den er i H.
- Det ved jeg. - Så hold harmonien.
Jeg synger, som jeg føler i min krop.
- Jeg improviserer. - Det her er vores store chance.
Ødelæg det nu ikke igen.
- Er du en Jaybird? - Ja.
- Hej, Roy. - Hvad så, Cleo?
Tak, fordi du lukker os ind. Køen er vanvittig lang.
- Ingen tak. Bare giv mig et kys. - Du bliver jo ved med at være en frø.
Et kys ved bagdøren, eller betal ved fordøren.
- Du bestemmer. - Jeg gør det.
Hun gør det. Kom så, Cleo. Giv mig det kys.
Jeg er ikke din onkel. Om i køen med jer.
- Det gider jeg ikke. Hold da kæft. - Flyt dig. Okay...
Ja tak.
Okay, mine kære drukkenbolte. Vi har én sang mere før talentshowet.
Elsker I Billie Holiday?
Hun er her ikke.
Men vi har en anden.
Giv en stor hånd til Ethel Ennis og hendes nye sang "Love for Sale"!
Tak, Slappy.
Hvis vi ikke kommer på scenen i aften, rejser vi fra byen.
Hej med jer. Hvordan går det? Skal I med i talentshowet?
- Hvad fanden? - Hvad sker der?
- Hvad nu? - Slip mig!
- Hvad nu? - Roy lukkede dem ind.
Jeg skal nok betale for dem.
- For sent. - Det er da aldrig for sent til penge.
- Slip. - Sig til Shell, de er med Slap.
Hold din kæft, Slap.
- Det er jo Deres forretning. - Nemlig, min.
Ja, det var ham, jeg talte om.
- Roy. - Ja.
Hvor mange duller har du lukket ind i aften?
- Kun de to, mr. Gordon. - Er det rigtigt?
Billetterne koster en femmer,
og her er knap nok 900 dollar, selvom der er 200 mennesker derude.
- Det må have været Vernon... - Tredive.
Hvad sagde du?
Han må have lukket 20-30 piger ind.
Er det et genfærd, jeg ser?
Du er Al Sherwoods pige, ikke?
- Jo. - En skam, han smuttede.
Hør her.
Hvis du tæller bare halvt så godt som din far, må du få hans gamle job.
Det kan endda være, du kan få hans job.
Jeg går stadig i skole, mr. Gordon.
Jeg sneg mig ind med min veninde Dora for at synge i talentshowet.
Nu skal du høre. Kom tilbage og lav mine regnskaber,
så kommer både du og din veninde på scenen lige nu.
Klar?
Cleo?
- Du gør det. - Det er ikke et solonummer.
- Vi er Jaybirds. - Jeg har kvalme.
Jeg henter noget at drikke.
- Jeg drikker ikke. - Vand?
Du fejler ingenting.
Du er bare bange, skat.
Kom nu, du gør det.
Jeg står derude.
Okay, drukkenbolte. Lad os få gang i talentshowet.
Tag godt imod aftenens første optrædende.
Mine damer og herrer, giv en stor hånd til miss Dora Carter.
Hun er død, Cleo. Hun er død.
Og hvis du stadig trækker vejret i morgen, er jeg også død.
Jeg foreslår, at du redder dig selv og hjælper mig med at gøre hende selskab.
Jeg skyder dig ikke, Reggie.
Hvis du ikke vil skyde...
...så tag pengene...
...og rejs.
Jeg stikker ikke af fra Shell som min far.
Hvis Dora er død...
...behøver det ikke være forgæves.
Måske kan du hjælpe os.
Hvis du gør det...
...hvis vi gør det, er der ingen vej tilbage.
Undskyld, skat. Det må du virkelig undskylde.
BASERET PÅ LAURA LIPPMANS BOG
Cleo? Cleo Johnson?
Nej, vent.
Hvis du skriger, går jeg. Du hører aldrig fra mig igen.
- Jeg var med til din begravelse. - Ja, du var.
- Men du lod mig ikke forblive død. - Det forstår jeg ikke.
- Du skal holde op. - Med hvad?
Jeg satte livet på spil for at finde din morder.
Hold op med at skrive om mig.
Hvis du fortæller min historie, bliver det dig, der dræber mig.
Hvem var så damen i søen?
Hun er min veninde.
Min allerbedste veninde.
- Hun skulle rejse den aften... - Dora Carter.
Ja. Hun døde juleaften af en overdosis.
- En overdosis? - Det var ikke æggepunch, ms. Morgenstern.
Stakkels kvinde.
Mr. Gordon ville have mig slået ihjel. Så han sendte Reggie.
Men Reggie fandt Doras lig, før han fandt mig.
Hans nåde og hendes lig holdt mig i live.
Men hun skulle ligge i søen længe nok til at undgå spørgsmål.
Så da tiden var inde, sendte jeg brevet til brevkassen.
Min plan gik fint, indtil du spurgte mr. Gordon om det julelotteri.
Hvorfor kunne du ikke bare være forsvundet?
For så leder folk efter en.
- Når man er død... - Er man fri.
Tror du, jeg er det? Fri?
Det sidste, min mand sagde til mig, var:
"Sig til Dora, at man ikke kan græde, når man ler."
Er vi vågne?
- Hvad laver du herinde? - Gør rent.
Hvem har bedt dig gøre det midt om natten? Det beklager jeg, ms. Morgenstern.
De har ikke været i stand til at føre en samtale,
så jeg har ikke fortalt Dem, at De er en helt for os piger herinde.
Hvilket mod. 110 over 70.
Jeg har tre døtre. To af dem vil være journalister nu.
Skynd dig.
- Ms. Morgenstern skal hvile sig. - Selvfølgelig.
- Hvorfor rejste du ikke? - Hvorfor?
- Har du børn, ms. Morgenstern? - Ja, jeg har et.
Så forstår du. Så du mine drenge til begravelsen?
Ja.
Hvis jeg får lov at forblive død, finder jeg en måde at komme tilbage til dem.
Men jeg kan se på dig, at det er for god en historie, at jeg er i live,
medmindre der er en bedre historie.
- Er det ikke rigtigt, Maddie? - Måske.
- Dømmer du mine ambitioner? - Nej, Maddie.
Jeg regner med dem.
- Hvad vil du? - Jeg vil fælde Shell Gordon.
Hvis du opgiver din historie om mig, kan du blive den journalist,
der afslører manden, der beordrede attentatet på Myrtle Summer.
Så så.
Tak.
- Hvordan ved du, at han... - Vil du have historien?
Mød mig fredag før solnedgang på sydsiden af søen.
Så får du en sikker forsidehistorie.
Hvil dig nu.
Jeg håber, vi ses, ms. Morgenstern.
Er du okay?
Tak, fordi du hentede mig.
Hvad sker der?
Nogen måtte jo konfrontere de hvide nationalister.
NSRP demonstrerede i Patterson Park. Politiet gjorde intet for at standse dem.
Så det gjorde de sorte.
Prøv lige at se.
Hvis bare de var lige så strategiske, som de er modige.
De har bare ikke regnet det ud endnu.
STANDS RACEBLANDING
Hvad så du, da du kiggede på mig, Maddie?
En kvinde? En mor? En sort?
Eller måske ingen af delene.
Måske var det eneste, du så, når du kiggede på mig...
...dig selv.
OFFERS EKSMAND AFHØRT OM MORDET
Nabo! Du lever.
Knap nok.
- Hej. - Du ser godt ud.
Tak for blomsterne.
- Hvad skulle det være? - Kaffe, tak.
- Okay. - Også til mig. Og et glas vand.
Jeg blev glad for at høre fra dig.
Hvordan har du det? Hvad sker der?
Jeg skal ind på kontoret med nogle udklip og notater.
Skulle vi ikke have en rolig morgen sammen?
Beklager.
Jeg må finde Slappy Johnson og interviewe ham. Han sidder i fængsel.
Han ville ikke tale med mig til Cleos begravelse, men det vil han nok nu.
Jeg ved godt, hvor Slappy Johnson er.
Jeg ved, du hader, når jeg beder dig om oplysninger, men det her er anderledes.
- Jeg er ikke ved politiet mere. - Hvad?
- De tvang mig til at fratræde. - Hvorfor?
Bosko tilbringer åbenbart sine aftener uden for dit hjem.
Her er jeres kaffe.
Han så mig klatre ned af brandtrappen og meldte det til chefen.
Det er jeg ked af. Jeg fortæller dem, at der ikke skete noget. Det må de tro på.
Du kommer i fængsel.
For samliv med en sort, hvis vi siger noget.
Det var bare et påskud for at få mig ud.
Fordi jeg gik efter Shell Gordon.
Nej. Hvad?
Det var egentlig for Cleos skyld, men måske også for at vise dig, at jeg turde.
Men jeg er færdig som betjent.
De må kunne genansætte dig. Du kan flytte et andet sted hen.
- Jeg tænkte på Virginia. - Virginia?
Et blandet par i Virginia har lige haft deres sag for Højesteret.
Rygtet siger, at de vinder, så det bliver lovligt.
Så vi bliver lovlige.
Jeg siger bare, at jeg ikke ved, hvad der skal ske nu,
men der er én ting i mit liv, jeg ved.
Hvad jeg føler for dig.
Ferdie.
Det føles, som om jeg lige er vågnet af en drøm.
Jeg er stadig optaget af den her historie.
Jeg kan ikke træffe store beslutninger nu. Jeg må følge den til dørs.
- Har du en kuglepen? - Ja.
Min adresse.
Hvis du vil have fat i mig, er jeg der.
Velkommen tilbage, Maddie.
- Ingen bagels, Maddie? - Nej.
- Tillykke. - Bob.
Hej, Betty.
Du hører fra mig.
Mr. Marshall.
Jeg havde nær ikke fået chancen for at møde dig.
Jeg er nok barskere, end folk troede.
Vi kan altid bruge en benhård dame på The Star.
Kald mig Sam. Sæt dig ned. Noget at drikke?
Jeg har en meget fin Samaroli og en endnu finere Bowmore.
Det samme som dig.
- Bauer besøgte dig på hospitalet? - Tak.
Ja, det var meget venligt af ham.
Man kommer ikke langt med venlighed.
Du sagde ikke et kvæk om, hvordan det var foregået.
Nej, jeg ville gerne holde det for mig selv, ikke sandt?
- Det er en fandens god historie. - Ja.
Jeg har ingen hemmeligheder, ingen yndlinge og ingen rivaler.
Du vælger selv, hvem du deler den med.
Kom nu, alle har deres idol.
- Hvem skal skrive historien? - Jeg skriver den selv.
- Dig? - Ja.
Jeg skriver den bedre end nogen af dine mænd.
Min karriere skal ikke defineres
af min forbindelse til Zawadzkie eller Durst-familien.
Jeg arbejder på en ny historie.
- Hvem gør ikke det? - Den er virkelig god, Sam.
Du vil få flere sorte læsere. The Afro er...
- Maddie. - Ja?
Vores læsere kan vælge alle aviser, og de vælger os.
- Ved du hvorfor? - Nej.
Fordi vi ikke spilder deres tid.
Så...
...vær en flink pige, og jagt én kanin ad gangen.
Begge historier. På forsiden.
Min egen byline, garanteret.
Du får ikke den ene uden den anden.
- Hvad nu? Hvor skal du hen? - Jeg blev taget af brevkassen.
- Hvad har du gjort? - Jeg får nyt skrivebord.
- Hvad? - Sam sagde, jeg måtte...
- Sam? - Sam sagde,
jeg måtte vælge, hvem jeg ville, som partner på min næste historie.
Jeg bad om dig.
- Virkelig? - Ja.
Hvilken historie?
- Cleo Johnson. - Ja.
Jeg vidste det.
Fik du manden til at tale til citat? Eller glemte du det, Frøken Brevkasse?
Det får jeg.
Hvad så, T-man? Har du nogen planer til påske?
Du behøver ikke komme mere, Gordons dreng. Vi klarer os selv.
Jeg ved godt, det gør ondt.
Det her er ikke velgørenhed, Teddy.
- Jeg har et job til dig. - Jeg er færdig med lotteriet.
Ikke noget lotteri. Det er et job, din mor ville have ønsket for dig.
Kom nu. Sæt dig ind.
Hvad er jobbet? Jeg finder selv derhen.
Tror du, jeg er dum? Du skjuler noget for mig.
Ja, men det var for dit eget bedste. Stoler du på mig?
Nej.
Jeg skal ikke med dig.
Johnson.
Har jeg dårlig ånde?
Charlie? Jeg troede, du var død. Godt at se dig.
Videre.
Nå, for fanden. Journalisten.
- Bare kald mig Maddie. - Maddie.
Du er den eneste udover min advokat, jeg har fået lov at se.
- Mit omdømme kan åbne døre. - Ikke dem, jeg vil have åbnet.
- Har du oplysninger til mig? - Beklager.
Du bør ikke være herinde.
Og du havde fuldstændig ret.
Jeg vidste ikke, hvem jeg lagde mig ud med.
Jeg var heller ikke selv for god.
Hvad er der sket?
Jeg blev stukket ned af Stephan Zawadzkies mor.
Og jeg fandt ud af, at intet er, som jeg troede.
Hvis du kan gennemgå alle detaljer fra dine sidste dage med Cleo,
før hun forsvandt,
så laver jeg en tidslinje og skriver en historie, der vil få dig frikendt.
Hvad for en historie?
Hvad ville du sige, hvis jeg sagde...
- ...at Cleo er i live? - At du lyver.
Damen i søen var Dora Carter. Hun døde af en overdosis.
Reggie har skjult Cleo, siden jeg så hende på...
- Har du set Cleo? - Ja.
Og Reggie? Ved hun, jeg er herinde?
Har hun sendt dig?
Mr. Johnson...
- Har hun sendt dig? - Nej.
- Hvorfor siger du det så? - Johnson! Rolig!
Hun går omkring derude, og du sidder her for mordet på hende.
Du fortjener retfærdighed.
Retfærdighed?
Jeg forstår.
Du vil høre min historie før alle andre. Det kaldes et scoop.
Glem det. Du får den ikke fra mig.
Jeg tror ikke på dig.
Jeg tror ikke på et ord, der kommer ud af din hvide kæft.
"Sig til Dora, at man ikke kan græde, når man ler."
Cleo fortalte, at det var dine sidste ord til hende.
Men hun nåede ikke at sige det til Dora.
Så du kan få mig ud og hjem til drengene?
Ja.
Du redder mig?
- Fra min kone? - Jeg vil have dig frikendt.
Hvorfor tvivler du på mine intentioner?
Hvad ved du om Cleo og drengene?
Jeg ved, at Cleo prøver at gøre noget dumt og...
Min kone er mange ting, men hun er i hvert fald ikke dum.
Hvis det passer, at hun gemmer sig et sted,
gør hun det for drengene. Men du er for blind til at se det.
Jeg vil ikke forpurre hendes plan.
Forklar mig lige...
Du er villig til at rådne op i fængslet for et mord, der ikke er blevet begået?
Vagt!
Min historie.
Det ender galt, Cleo.
Hvis Teddy ikke tror på, at du lever, fortæller han mr. Gordon om planen.
Jeg ligner min far.
Er du bekymret for Teddy eller dig selv?
Selv en hund bider nogle gange den hånd, der fodrer den.
Hvad mener du?
- Kan du klare det? - Hold så op.
Du er bange for, om journalisten kommer.
Giv mig bukserne.
Shell er færdig, hvis du får mig ind.
Jeg skaffer alle de regnskaber, der kan belaste ham.
Selv ikke hans politikammerater vil dække over ham.
Bagefter melder jeg mig selv.
Tænk på Teddy og Summer. Du behøver ikke gøre det, Cleo.
Ellers bliver Slappy dømt for at have myrdet mig.
Hej, T-man. Er du tilbage?
- Nej. - Det gør mig ondt med din mor.
Tak, Lips. Jeg skal tale med Shell. Sig, Teddy Johnson er her.
- Beklager, Teddy. Mr. Gordon har travlt. - Det ved jeg.
Han og Vernon sidder med påskelotteriet. Så derfor bør han høre på mig.
Hvis du ikke lader mig komme op, bliver han sur.
- Nå, gør han det? - Ja. Jeg venter her.
I hørte ham.
- Lad mig se tallene. - Her.
Cleos søn er her. Han har noget vigtigt at sige.
- I må ikke være her. - Det er okay.
- Er du ikke på væddeløbsbanen? - Hvad ved du om, hvor jeg er?
Det er den nye bogholder, Shell talte om. Vi skal møde ham i boksrummet.
Okay.
Reggie?
Han er bange for, at De har gennemskuet hans plan.
Hvad for en plan? Sig frem.
Hvad for en plan, Teddy?
Alt okay?
Det ved du.
Javel.
Og dig?
Spørg i morgen.
- Beklager den hårde tone. - Det er fint.
Hvorfor gjorde du det?
Elevatoren, Cleo.
Vernon.
Vernon, det er mig.
Hold da kæft. Cleo?
Luk døren op.
Åbn døren. Kom nu, Vernon.
Han giver folk de tal, De fikser. Reggie tager 70 procent af gevinsten.
- Hvordan ved du det? - Han tilbød mig arbejde.
Virkelig?
Hvorfor dig?
Måske på grund af det med min mor.
Der skal en del mere til, før jeg tror på, at du taler sandt.
- Cleo? - Det er en nødsituation.
- Hvor er november 1966? - Jeg forstår ikke...
- Det falske regnskab, november 1966. - Der på bordet.
- Hvad sker der? Ved Shell det? - Ved hvad?
- At du lever. - Hvem siger, jeg lever?
Hvad er det?
- Din pension. - Det er sgu mange penge.
- Elevatoren er låst. George er der ikke. - Sig det til Felix.
Det er langfredag. Hele byen spiller i dag.
Reggie bad mig spille de her på 725.
Tag hjem og lav lektier.
Når tiden er inde, ringer jeg.
Hej... det er dine.
Tag pengene, knægt.
Du fortjener dem.
Elevatoren er i stykker, og George er væk.
Vi er på Gordian Hotel.
Det ved jeg ikke, men der er røg.
- Undskyld. - Hør godt efter.
- Hvad er det? - Kør, som om alt er normalt.
Jeg bliver her og sørger for resten.
- Det behøver du ikke, Reggie. - Hør nu efter.
Du skal tænke på dine drenge. De har brug for dig.
Alle tror, Cleo Johnson er død. Jeg bliver her og bekræfter den tro.
Tak, Reggie. Tak.
Tjek baglokalet og pengeskabet.
Flyt jer!
Ring til Pharaoh. Find ud af, om Reggie er tilbage. Jeg vil...
Det behøver De ikke.
Du startede branden. Og jeg så ikke et genfærd før, vel?
Var det Dora i søen?
Det ligner Dem ikke at vrøvle sådan.
Dora? Min Dora er taget til Paris for at få et nyt liv.
Cleo Johnson er damen i søen.
Det ved alle.
Nu tager De telefonen, ringer til politiet og siger,
at manden, som bestilte attentatet på Myrtle Summer,
og manden, som myrdede Cleo Johnson, får en drink sammen på Gordian.
Skal du med?
Jeg må ikke køre med fremmede for min mor.
Din mor er død.
- Tænk, at det virkelig er dig. - Undskyld, du skulle høre det fra Reggie.
Men fra nu af har vi ingen hemmeligheder.
- Jeg sælger ikke lodsedler mere. - Sæt dig ind.
Kom nu.
Hvor er Reggie?
Har du hørt, at nogen har sat ild til Gordian Hotel?
- Hvem? - En Reggie Robinson.
- Ansat hos Shell Gordon. - Har han tilstået?
Har han tilstået mordet på Cleo Johnson?
Han siger, Gordon bestilte drabene på Cleo Johnson og Myrtle Summer.
Du var her ikke, så Marshall gav mig historien.
- Dig? - Ja.
- Det er min historie. Det ved I. - Det var det.
Lad nu være, Bob.
Alle byens lokalsprøjter er på sagen, og vi ryger bagest i køen.
- Fik du talt med Johnsons mand? - Ja.
Hvad gav han dig?
DAGBOG
Det er mellem ham og mig.
Enten fik du ingenting, eller også skjuler du noget.
Du ryger tilbage til brevkassen, hvis vi ikke får historien med i aften.
Seth?
- Hvor er du, Frøken Brevkasse? - Jeg må løbe.
Maddie?
Seth, hvad laver du? Det er min dagbog. Min historie.
- Du tror, alle historier er dine. - Den her... Den er min.
Den er også min.
Milton skal tro, han er min far, til den dag han dør.
Ingen andre ved det. Ikke engang min mor. Hvorfor skulle jeg fortælle ham det?
Fordi du elsker historier. Især dem, der gør mest ondt.
Tror du, jeg ville gøre det mod dig?
Ja.
Det er ikke, fordi jeg ikke kan lide lejligheden.
Jeg hører bare ikke til her.
Heller ikke dig.
Du kan altid stole på mig. Det ved du godt, ikke?
- Ingen fotografer i buskene? - Nej, kun mig.
Alt, hvad du skal bruge til din historie, er her.
Beviser på Shells skattesvig. Bestikkelse til politikere og politi.
Og min deltagelse i attentatforsøget mod Myrtle Summer.
Hvis jeg offentliggør det her,
støtter det Reggies tilståelse af et mord, han ikke har begået.
Det var hans valg. Han valgte at sone de ting, han havde gjort,
så jeg og min mand kunne blive frie.
Jeg besøgte din mand i fængslet og fortalte ham, at du lever.
Hvorfor?
Fordi jeg mente, det var en bedre historie.
- Hvad sagde han? - Ikke et ord, der kunne ramme dig.
Han valgte fængsel over min historie. Det syntes jeg, du skulle vide.
De vil spørge, hvor du har fået alt det her fra.
En journalist har lov til at værne om sine kilders anonymitet.
Skriv min historie godt, Maddie Morgenstern.
Er det bare mig, eller føler du også, at vi under andre omstændigheder...
...kunne være blevet venner?
Hvilke omstændigheder skulle det være?
Pas på dig selv.
Flot klaret, nabo.
Til din bogreol.
Anaïs Nins Dagbog.
Signeret af hende, dedikeret til Hilda.
- Beklager, jeg købte den brugt. - Hilda?
Wow, vildt nok.
Jeg ser dig ikke igen, gør jeg?
Hvad?
- Kom ind. - Min bil holder ulovligt.
Den er fyldt med mine ting.
- Jeg kommer ned og hjælper dig. - Nej, jeg skal ikke...
Jeg flytter til mit nye hus.
Jeg har købt et nyt hus ikke så langt fra Pikesville.
Kom du helt herud for at fortælle mig det?
Ferdie, jeg vil ikke miste dig, men...
...jeg vil ikke være nogens kone igen. For jeg vil heller ikke miste mig selv.
Men måske kan du komme og overnatte en gang imellem?
Ja.
- Lukker du mig ind ad døren? - Hold nu op. Sådan er det ikke.
Farvel, Maddie.
Vi behøver ikke sige mere.
Jeg forlod Baltimore uden at vide, at byen snart ville ende i kaos.
Doktor Martin Luther King Jr., ikke-voldens sorte apostel,
er blevet skudt og dræbt.
Pludselig var en stor sort leder død,
og der var sorg og fortvivlelse over opstanden i gaderne.
Shell Gordon kom i fængsel, og staten overtog lotteriet.
Du skrev historien, som jeg bad dig om.
Det må jeg give dig.
Men vi betalte hver vores pris for friheden.
Ikke, Maddie?
Bonsoir, kammerat.
Dora Carter!
Dora!
DAMEN I SØEN MADELINE MORGENSTERN
...prisvindende forfatter, Madeline Morgenstern.
Tak, fordi I er kommet.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve