Sakyk, kad mane myli Milijoną
Milijoną metų
O jei mums nepavyks
Jei nepavyks
Tuomet galėsi atsisveikinti
Reikia Si tonacijos.
- Žinau, kokia tonacija. - Tuomet laikykis jos.
Dainuoju taip, kaip jaučiuosi.
- Improvizuoju. - Dora, tai – mūsų didysis šansas.
Nesugadink visko, kaip mėgsti daryti.
- Tu – Atlikėja? - Aš – Atlikėja.
- Sveikas, Rojau. - Kaip sekasi, Kleo?
Ačiū, kad mus priėmei. Prie durų – milžiniška eilė.
Nedėkok man, mieloji. Tik pabučiuok, ir bus gerai.
Tu taip ir liksi varle, ar žinai?
Klausyk, arba bučiuoji prie galinių durų, arba moki prie paradinių.
- Jei nenori, nieko baisaus. - Pabučiuosiu.
Ji pabučiuos.
Pirmyn, Kleo. Pirmyn.
- Aš – ne tavo dėdė. - Rojau...
Ne, stok į eilę.
- Aš ne... Ne, mes to nedarysim... - Gerai, pasitrauk.
- Po velnių. - Gerai.
Taip, ponia.
Gerai. Mielieji Pen alėjos sugėrovai,
paklausykime dar vienos dainos, o tada – talentų konkursas.
Visiems patinka Bili Holidėj?
Bet jos čia nėra.
Pasakysiu, kas yra.
Dar kartą paplokite Etelei Enis ir jos naujajai dainai „Love for Sale“.
Ačiū, Slepai.
Jei šįvakar mums neduos pagrindinio laiko, išvažiuosim iš šio miesto.
Sveikos, kaip laikotės?
Neabejoju, kad atvykote į talentų konkursą.
Ką čia darai, bliamba?
Kurių galų? Kas vyksta?
- Už ką? - Patrauk nuo manęs rankas.
- Kas nutiko? - Rojus jas įsivedė.
Klausyk. Aš pasirūpinsiu šiomis damomis.
- Per vėlu. - Ką reiškia per vėlu?
- Slepai! - Pinigams niekad ne per vėlu.
- Ei! Pasakyk Šelui, kad jos – su Slepiu. - Ką... Patraukit nuo manęs rankas.
Tylėk, Slepai.
Kalbu apie tavo verslą, pone.
- Taip. Mano verslas. - Atsiprašau.
Taip. Štai apie ką kalbėjau.
- Rojau. - Taip, pone.
Tai gal pasakysi, kiek paukštyčių čia šįvakar įsivedei?
Tik jas dvi, pone Gordonai.
- Prisiekiu. Taip, pone. - Tikrai?
Bilietai kainuoja po penkis žmogui,
o aš matau vos 900 dol.,
kai čia prisigrūdę 200 žmonių.
- Paaiškink. - Čia turbūt Vernonas kaltas.
- Pone Gordonai. - Trisdešimt, pone.
Ką sakai?
Jei skaičiai tokie, jis įsivedė 20 ar 30 paukštyčių.
Rodos, matau vaiduoklį.
Tu – Elo Šervudo dukra, tiesa?
- Taip, pone. - Gaila, kad jis išėjo.
Štai ką pasakysiu.
Jei moki skaičiuoti bent perpus taip, kaip tavo tėvukas, gali eiti į jo vietą.
Gali užimti netgi jo darbo vietą.
Aš dar mokausi mokykloje, pone Gordonai.
Aš tik... Įsmukau su savo drauge Dora padainuoti talentų šou.
Bet žinok štai ką.
Ateik pas mane, padėk su apskaita,
ir aš dabar pat leisiu tave su tavo drauge ant scenos.
Pasiruošusios?
Kleo.
Eik.
Ką čia kalbi? Tai – ne solinis pasirodymas.
- Mes esame Atlikėjos. - Man bloga.
Galiu atnešti tau gėrimą.
- Aš negeriu. - Vandenį juk geri, tiesa?
Viskas su tavimi gerai, Kleo.
Tu tik bijai, mieloji.
Prašau, eik tu.
Aš palauksiu ten.
Ką gi, mano Pen alėjos sugėrovai.
Pradėkime talentų šou.
Man malonu pristatyti „Faraono“ klube pirmąją jaunąją šio vakaro atlikėją.
Ponios ir ponai, plojimais pasitikite panelę Dorą Karter.
Pabučiuok mane kiekvieną rytą
Milijoną metų
Glausk prie savęs kiekvieną vakarą
Pasakyk, kad myli
- Pabučiuok mane kiekvieną rytą - Milijoną...
Milijoną metų
- O jei mums nepavyks - Jei nepavyks
- Jei nepavyks
- Galėsi atsisveikinti su manimi - Galėsi atsisveikinti su manimi
Ji negyva, Kleo. Ji negyva.
Jei rytoj ryte tu dar kvėpuosi, manęs irgi nebebus.
Siūlau tau pasaugoti save ir padėti man prie jos prisijungti.
Aš tavęs nenušausiu, Redži.
Jei nenušausi,
tuomet paimk tuos pinigus
ir išvažiuok.
Aš nebėgsiu nuo Šelo, kaip mano tėvas.
Juk Dora mirė...
ne be reikalo, tiesa?
Gal tu gali mums padėti.
Jei tą padarysi...
jei mes tą padarysim,
kelio atgal nebebus.
Man labai gaila, mieloji. Labai gaila.
ORIGINALUSIS SAPNININKAS
„MĖLYNASIS PAUKŠTIS“ DŽIAZO BARAS
„AFROAMERIKIETIS“
„ŽVAIGŽDĖ“
SPALVA
PAGAL LAUROS LIPMAN KNYGĄ
Kleo? Kleo Džonson.
Ne, prašau.
Nerėk. Jei rėksi, aš išeisiu. Ir tu manęs daugiau nebesutiksi.
Aš buvau tavo laidotuvėse.
Buvai.
Bet neleidai man būti mirusia.
Nesuprantu.
Noriu, kad nustotum tą daryti.
Ką daryti?
Rizikavau savo gyvybe, kad išsiaiškinčiau, kas tave nužudė.
Nustok apie mane rašyti.
Jei papasakosi mano istoriją, tu būsi ta, kuri išties mane nužudė.
Tuomet kas buvo ta moteris ežere?
Ji – mano draugė...
mano pati geriausia draugė.
- Tą vakarą ji turėjo išvykti... - Dora Karter.
Taip.
Ji mirė per Kūčias perdozavusi narkotikų.
Perdozavusi narkotikų?
Ne kiaušininis kokteilis buvo kaltas, ponia Morgenštern.
Vargšė moteris.
Ponas Gordonas norėjo mane nužudyti.
Tad jis pasiuntė Redžį,
bet Redžis surado Doros kūną dar nesutikęs manęs.
Jo gailesčio ir jos kūno dėka likau gyva.
Bet jai teko ilgai gulėti ežere, kad nekiltų klausimų.
Ir atėjus tinkamam laikui, aš nusiunčiau laišką į pagalbos liniją.
Mano planas puikiai pavyko,
kol tu nepradėjai klausinėti pono Gordono apie tuos Kalėdų lažybų skaičius.
Kodėl? Kodėl nenorėjai tiesiog būti dingusi?
Nes kai esi dingęs, žmonės vis tiek tavęs ieško.
- Bet kai esi miręs... - Esi laisvas.
Manai aš tokia? Laisva?
Paskutinis dalykas, kurį man pasakė vyras:
„Pasakyk Dorai, kad negali verkti, jei juokiesi.“
Pabudote, ponia Morgenštern?
- Ką jūs čia veikiate? - Valau, ponia.
Kas prašė tą daryti vidury nakties?
Atleiskite, ponia Morgenštern.
Tiesą sakant, dar nelabai galėjote kalbėti,
tad neturėjau progos pasakyti, kad mums visoms čia esate tikra didvyrė.
Tikra drąsuolė. 110 ir 70.
Turiu tris dukras, dvi iš jų dabar sako, kad nori būti reporterėmis.
Pasistenkite greičiau baigti.
- Poniai Morgenštern reikia pailsėti. - Žinoma, ponia.
Kodėl neišvykai?
Kodėl?
Turite vaikų, ponia Morgenštern?
Taip, turiu vieną.
Tuomet suprantate. Matėte mano vaikus laidotuvėse?
Mačiau.
Jei leisite man likti mirusia, aš surasiu būdą pas juos sugrįžti.
Bet iš jūsų akių matau,
kad negalit atsižadėti tokios geros istorijos, kad esu gyva,
nebent rasite geresnę.
Tiesa, Mede?
Galbūt.
Smerkiate mane, kad kažko siekiu?
Ne, Mede...
Aš tikiuosi, kad tau pavyks.
Kas pavyks?
Noriu, kad Šelas Gordonas žlugtų.
Ir jei pamirši mano istoriją,
būsi reportere,
kuri atskleis, kas surengė pasikėsinimą į Mertlę Samer.
Gerai. Gerai.
Ačiū.
- Iš kur žinai, kad jis pasi... - Nori istorijos?
Susitikime penktadienį prieš saulėlydį
pietiniame ežero krante.
Ir tavo istoriją bet kuris laikraštis išspausdins pirmajame puslapyje.
O dabar ilsėkis.
Labai tikiuosi tave pamatyti, ponia Morgenštern.
Viskas gerai?
Labai ačiū, kad mane paėmei.
Kas vyksta?
Kas nors turėjo pasipriešinti baltiesiems nacionalistams.
Ta NVDP surengė susirinkimą prie Patersono parko,
ir policija nė piršto nepajudino, kad juos sustabdytų.
Tad negrai tą padarė.
Vaje, tik pažvelk.
Jei tik tie žmonės būtų ne tik drąsūs, bet ir turėtų strategiją.
Tik jie dar nesuprato.
RASIŲ MAIŠYMUISI – NE
Ką matei, kai į mane pažvelgei, Mede?
Moterį? Motiną? Negrę?
O gal nė vienos iš jų?
Gal vienintelis dalykas, kurį matei, žvelgdama į mane...
buvai tu?
ATSKIRAI GYVENĘS AUKOS VYRAS APKLAUSTAS DĖL JOS NUŽUDYMO
Kaimyne, tu gyva!
Leisgyvė.
Labas.
Gražiai atrodai.
Ačiū už gėles.
- Ko pageidausite? - Man tik kavos.
- Gerai. - Ir man, ačiū.
Ir vandens.
Džiaugiuosi, kad taip greitai susisiekei.
Kaip jautiesi?
Kas vyksta?
Nunešiu kelias iškarpas ir kelis užrašus į biurą.
Tikėjausi drauge praleisti ramų rytą.
Atleisk,
ieškau Slepio Džonsono, noriu paimti iš jo interviu.
Jis – kalėjime.
Kleo laidotuvėse jis su manimi nekalbėjo. Bet dabar, manau, kalbės.
Žinau, kur yra Slepis Džounsas.
Žinau, kad labai nemėgsti, kai mėginu išgauti iš tavęs informacijos,
bet šįkart viskas kitaip.
- Aš nebe policininkas, Mede. - Ką?
- Jie privertė mane išeiti. Taip. - Kodėl?
Pasirodo, pareigūnui Boskui patiko leisti vakarus prie tavo namų.
Jūsų kava.
Jis pastebėjo, kaip nulipau čia avariniais laiptais ir informavo kapitoną.
Man labai gaila. Aš pasakysiu jiems, kad...
kad nieko nebuvo, ir kad... Jie turi manimi patikėti.
Jei kam nors ką nors pasakysime,
tu sėsi į į kalėjimą, Mede, už gyvenimą su negru.
Ne, jiems tereikėjo preteksto mane atleisti.
Jie norėjo, kad išeičiau, nes lipau ant kulnų Šelui Gordonui.
Ne. Ką?
Tikėjausi, kad dariau tą dėl Kleo,
bet galbūt labiau norėjau parodyti tau, kad klysti, kai pasakei, kad man nepavyks.
Bet nesvarbu, aš jau nebe policininkas, tad...
Juk tave gali grąžinti į darbą.
Galėtum persikraustyti kitur.
Mąsčiau apie Virdžiniją.
Virdžiniją?
Virdžinijoje yra mišri pora, kuri kreipėsi į Aukščiausiąjį Teismą.
Žmonės kalba, kad jie laimės, tad tai bus legalu.
Mūsų santykiai bus legalūs.
Noriu pasakyti, nežinau, kas bus toliau,
bet esu įsitikinęs
savo jausmu tau.
Ferdi.
Rodos, pabudau iš sapno.
Man vis dar rūpi ta istorija. Aš...
Dabar negaliu priimti svarbių sprendimų.
Turiu užbaigti šį darbą.
Turi rašiklį?
Turiu.
Mano adresas.
Jei manęs norėsi, rasi ten.
Sveika sugrįžusi, Mede.
- Sveika sugrįžusi. - Sveika sugrįžusi, Mede.
- Neatnešei riestainių, Mede? - Neatnešiau.
Sveikinu.
Bobai.
Sveika, Bete.
Bus ir daugiau. Informuosiu tave.
Pone Maršalai.
Vos nepraradau galimybės su tavimi susipažinti, tiesa?
Spėju, esu tvirtesnė nei visi manė, ką?
Tvirti darbuotojai visad laukiami „Žvaigždėje“.
Vadink mane Semu. Gal prisėstum?
Galiu pasiūlyti išgerti?
Turiu puikaus „Samaroli“ viskio ir netgi dar geresnio „Bowmore“.
Tiks bet kuris.
Girdėjau, Baueris aplankė tave ligoninėje.
Ačiū.
Taip, labai gražu iš jo pusės.
Šiais laikais tai retas dalykas.
Nesakei jam, kas nutiko.
Ne, norėjau viską pasilikti sau.
Čia tai bent istorija.
Tai jau tikrai.
Neturiu paslapčių, numylėtinių, jokių senų priešų.
Gali pasirinkti, su kuo pasidalinsi informacija.
Nagi, visi turime savo dievaičius.
- Kas norėtum, kad parašytų istoriją? - Parašysiu ją pati.
- Pati? - Taip.
Parašysiu ją geriau už bet kurį iš tų, kuriuos turite galvoje.
Nenoriu, kad visą mano karjerą nulemtų
mano ryšiai su Zavackiais ar Derstais.
Dabar rašau naują istoriją.
Kas to nedaro?
Ji tikrai gera, Semai.
Ji pritrauks juodaodžius skaitytojus. Žinot, „Afroamerikietis“ yra...
- Mede. - Taip?
Mūsų skaitytojai gali pasirinkti bet kokį seną laikraštį, bet renkasi mūsų.
- Žinai, kodėl? - Kodėl?
Nes mes branginame jų laiką.
Taigi,
būk gerutė, nesivaikyk dviejų zuikių vienu metu.
Abi mano istorijos.
Pirmajame puslapyje.
Ir mano pavardė autoriaus eilutėje.
Tokios sąlygos.
Kas vyksta? Kur eini?
Išeinu iš pagalbos linijos.
- Ką padarei? - Gavau naują stalą.
- Ką? - Semas sakė, kad galiu...
Semas?
- Semas sakė... - Semas.
...kad kitai istorijai galiu pasikviesti ką tik noriu.
Paprašiau tavęs.
- Tikrai? - Tikrai.
Kokia tai istorija?
- Kleo Džonson. - Taip.
Kas galėjo pagalvoti?
Ar susitarei, kad jos vyras viską patvirtintų oficialiai?
Ar pamiršai, panele Pagalbos Linija?
Susitarsiu.
Kas gero, Tymenai?
Turi planų Velykoms?
Daugiau čia nebesirodyk, pono Gordono pasiuntinuk,
mums nereikia labdaros.
Suprantu, kad skaudu.
Paklausyk, Tedi, tai – ne labdara, aišku?
Turiu tau darbelį.
Jau sakiau Čarliui, kad nebepriimu statymų.
Jokių statymų. Gerai.
Tai – darbas, kokio tavo mama tau būtų linkėjusi.
Nagi. Šok vidun.
Pasakyk, koks tai darbas, ir aš pats nueisiu.
Laikai mane kvailiu?
Žinau, kad kažką nuo manęs slepi.
Tu teisus. Bet tai – tavo paties labui.
Tu manimi pasitiki?
Ne.
Niekur su tavim nevažiuosiu.
Džonsonai.
Ar man nedvokia iš burnos?
Kas gero, Čarli? Girdėjau, numirei. Gera tave matyti.
Eik.
O, šūdas. Panelė Reporterė.
Gali mane vadinti Mede.
Medė.
Esate vienintelė, be mano advokato,
su kuria man leido pasimatyti.
Įgijau reputaciją, kuri padeda atidaryti duris.
Ne tas duris, kurių man reikia.
- Nebent suteiksite man informacijos. - Apgailestauju.
Neturėtum čia būti.
Ir tu buvai absoliučiai teisus.
Nesupratau, į ką veliuosi.
Pasirodo, ir aš nebuvau tam pasiruošęs.
Kas nutiko?
Mane subadė Stefano Zavackio motina.
Sužinojau, kad viskas buvo ne taip, kaip galvojau.
Jei galėtum man paaiškinti, kas nutiko tarp jūsų su Kleo
kelios dienos prieš jai dingstant,
sudėliočiau viską laiko juostoje, ir man tai padėtų
parašyti straipsnį, kuris tave išlaisvins.
Kokio tipo straipsnį?
O jei pasakyčiau...
kad Kleo – gyva?
Jaučiu, kad meluojate.
Moteris, rasta ežere, buvo Dora Karter, ji perdozavo.
Redžis paslėpė Kleo, kai pamačiau ją...
- Jūs matėte Kleo? - Mačiau.
Ir Redžį, ką?
Ir ji žino, kad aš čia?
Ji jus čia atsiuntė?
Pone Džonsonai...
- Ji jus atsiuntė? - Ne.
Tuomet kodėl man tą sakote, po velnių?
Džonsonai! Nusiramink!
Ji vaikšto laisvėje, kai tu sėdi čia už jos nužudymą.
Tu nusipelnei teisingumo.
Teisingumo, ką?
Suprantu.
Norit išgirsti mano istoriją anksčiau už kitus.
Kad turėtumėt sensaciją.
Nepavyks.
Ne su manimi.
Nė velnio netikiu tuo, ką sakote.
Netikiu nė vienu žodžiu, kurį taria ta suknista burna, snieguole.
„Pasakyk Dorai, kad negali verkti, jei juokiesi.“
Kleo man pasakė, kad tai buvo paskutiniai žodžiai, kuriuos jai pasakei.
Bet ji nespėjo to pasakyti Dorai.
Tai galite ištraukti mane iš čia ir sugrąžinti pas vaikus?
Taip.
Išgelbėsit mane?
Nuo mano žmonos?
Stengiuosi tave išlaisvinti.
Aš nesuprantu, kodėl netiki mano ketinimais.
Ką žinote apie mano žmoną ir vaikus?
Žinau, kad Kleo ketina iškrėsti kvailystę
- ir... - Ei!
Mano žmona gali būti visokia,
bet niekuomet neiškrėstų kvailystės.
Tad jei tai, ką sakote, yra tiesa, jei ji tikrai kažką slepia,
ji daro tai dėl mūsų vaikų.
Bet jūs to nematote.
Tad nesakysiu nė žodelio, kad jai nesutrukdyčiau.
Paklausiu atvirai.
Nori pūti kalėjime
už nusikaltimą, kurio nė nebuvo?
Prižiūrėtojau!
Mano istorija.
Turiu negerą nuojautą, Kleo.
Jei Tedis nepatikėjo, kad tu gyva,
jis pasakys ponui Gordonui, ką mes rezgame.
Atrodau kaip tėtis.
Tikrai jaudiniesi dėl Tedžio, o ne dėl savęs?
Žinai, Redži, net šuo kartais įkanda į ranką, kuri jį maitina.
Ką nori pasakyti?
Tik noriu įsitikinti, kad sugebėsi.
Tiesiog liaukis.
Tu tik bijai, kad nepasirodytų tą reporterė. Taip?
Paduok man kelnes.
Jei mane įtrauksi, Šelas žlugs.
Gausiu visas tas purvinas apskaitos knygas, dėl kurių jis sės.
Net jo bičiuliai policijoje negalės jam padėti.
Kai viskas baigsis, aš prisiduosiu.
Pagalvok apie Tedį ir Samer.
Neturi to daryti, Kleo.
Tik taip Slepis nesės už mano žmogžudystę.
„GORDIJUS“
JUNETA „KLEOPATRA“ DŽONSON MYLIMA MOTINA IR DUKRA
Ei, Tymenai. Sugrįžai?
Ne.
Užjaučiu dėl mamos, brolau.
Ačiū, Lipsai. Atėjau pas Šelą.
Pasakyk, kad Tedis Džonsonas nori pasikalbėti.
Atleisk, Tedi.
- Ponas Gordonas šiandien labai užsiėmęs. - Suprantu.
Jis su Vernonu mėgina pasidžiaugti Velykų statymais,
todėl ir norės išgirsti, ką noriu jam pasakyti.
Jei nepasakysi jam dabar, išgirsi apie tai vėliau.
Tikrai?
Taip, palauksiu jo.
Girdėjot, ką jis pasakė.
Parodyk man skaičius.
Štai skaičiai.
Atėjo Kleo sūnus.
Sako, kad tikrai norėsi išgirsti tai, ką jis pasakys.
Eiti į šią viešbučio dalį tikrai negalima, pone.
Viskas gerai.
Neturėtum būti hipodrome?
Iš kur žinai, kur aš turiu būti?
Jis – naujas bukmekeris, apie kurį Šelas pasakojo.
Jis nori, kad susitiktume prie saugyklos.
Ką gi.
Redžis?
Jis bijo, kad žinote jo planus. Ir aš nenoriu tame dalyvauti.
Ir kokie tie planai? Papasakok.
Kokie planai, Tedi?
Viskas gerai?
Pats žinai.
Taip.
Tu?
Paklausk manęs rytoj.
- Atleisk, kad taip užgriuvau. - Viskas gerai.
Kodėl tą darai?
Liftas! Liftą, Kleo.
Vernonai.
Vernonai. Tai aš.
Šūdas. Kleo?
Atidaryk duris.
Prašau, Vernonai.
Jis pasakys skaičius, kai švęsi šventes.
Redžis paprašo statyti ant numatytų skaičių ir pasiima 70 %.
Iš kur visa tai žinai?
Jis paprašė manęs jam dirbti.
Tikrai?
Kodėl tavęs?
Turbūt jį graužia sąžinė dėl to, kas nutiko mano mamai.
Reikės žymiai daugiau,
kad patikėčiau, jog sakai man tiesą.
- Kleo. - Tai – skubu. Neturiu laiko.
Kur 1966 m. lapkritis?
Nesuprantu. Ką...
- Nešvari apskaita. 1966 m. lapkritis. - Guli ant stalo.
Kas čia vyksta? Šelas žino?
KLEO DŽONSON
Ką žino?
- Kad tu gyva. - Kas sako, kad aš gyva?
Kas čia?
- Tavo pensija. - Čia kalnas pinigų, bliamba.
Ei. Liftas užstrigo.
- Džordžo niekur nėra. - Pasakyk Feliksui.
Šiandien – Didysis penktadienis.
Visas miestas dalyvaus lažybose.
Redžis padavė šituos, kad pastatyčiau ant 725.
Tu eik namo ir daryk namų darbus.
Kai ateis laikas, aš tau paskambinsiu.
Ei, jie tavo.
Paimk tuos pinigus, vyruti.
Tu jų nusipelnei.
Senasis Čarlis sako, kad liftas sugedo,
o Džordžas dingo.
Esame „Gordijaus“ viešbutyje.
Nelabai suprantu, kas vyksta. Bet smelkiasi dūmai.
Atsiprašau.
Paklausyk.
- Kas čia? - Vairuok
kaip diedukas penktadienį.
Aš liksiu čia ir pažiūrėsiu, kad viskas būtų gerai.
- Gerai. Ne. - Ne, tau nebūtina to daryti.
- Mums nebūtina to daryti, Redži. - Paklausyk manęs.
Pagalvok apie savo vaikus, gerai?
Jiems tavęs reikia.
O visas pasaulis žino, kad Kleo Džonson mirusi.
Tad liksiu čia ir žiūrėsiu, kad viskas taip ir liktų.
Ačiū, Redži. Ačiū.
Patikrink sandėliuką. Pažiūrėk, ar seifas saugus.
Pasitraukit, praleiskit mane.
Paskambink į „Faraoną“, pažiūrėk, ar Redžis sugrįžo iš hipodromo. Noriu...
Nebūtina, pone Gordonai.
Tu sukėlei gaisrą.
Ir aš nepamačiau vaiduoklio, tiesa?
Ežere buvo Dora?
Paprastai nepaistote tokių nesąmonių, pone Gordonai.
Dora.
Mano Dora išvyko į Paryžių pradėti ten naują gyvenimą.
Kleo Džonson yra moteris ežere,
ir visi tą žino.
Tad dabar paimk telefoną,
paskambink į policiją ir pasakyk jiems,
kad žmogus, suorganizavęs pasikėsinimą į Mertlę Samer,
ir žmogus, nužudęs Kleo Džonson,
abu sėdi „Gordijaus“ klube ir mėgaujasi gėrimais.
Tai įlipsi, bičiuli?
Mama liepė niekur nevažiuoti su nepažįstamais.
Tavo mama negyva.
Negaliu patikėti, kad čia tu.
Apgailestauju, kad tau teko tą išgirsti iš Redžio.
Bet nuo šiol tarp mūsų nebus jokių paslapčių.
Jokių.
Aš nepriėmiau statymų, kol tavęs nebuvo.
Nagi, lipk.
Ateik.
Kur Redžis?
Girdėjot? Kažkas padegė „Gordijaus“ viešbutį.
- Kas? - Kažkoks vyrukas Redžis Robinsonas.
Dirbo Šelui Gordonui.
Jis prisipažino?
Ar jis prisipažino, kad nužudė Kleo Džonson?
Kalba, kad tai jis įsakė nužudyti Kleo Džonson ir Mertlę Samer.
Tavęs visą dieną nebuvo, tad Maršalas paskyrė mane vadovauti.
- Tave? - Taip.
Tai – mano istorija. Abu tą žinom.
Tai buvo tavo istorija.
Nežaisk su manim, Bobai.
Visi šio miesto laikraštpalaikiai apie tai rašys,
mes atsidursime pačiame gale, Mede.
Susitikai su Džonson vyru?
Taip.
Ką jis tau pasakė?
PENKERIŲ METŲ DIENORAŠTIS
Tai liks tarp jo ir manęs.
Žinai, ką manau? Manau, kad arba jis tau nieko nepasakė,
arba tu kažką slepi.
Bet kokiu atveju, tau teks grįžti į suknistą pagalbos liniją,
jei neišspausdinsime šios istorijos šio vakaro „Žvaigždėje“.
Setai?
- Kur tu, panele Pagalbos Linija? - Turiu eiti, Bobai.
Mede?
Setai, ką darai?
Tai – mano dienoraščiai. Tai – mano istorija.
Tu manai, kad visos istorijos yra tavo istorijos.
Šita yra mano.
Ji ir mano.
Noriu, kad Miltonas iki mirties galvotų, kad yra mano tėvas.
Aš niekam nesu to sakiusi. Netgi savo mamai.
Kodėl turėčiau dabar kitaip elgtis?
Nes tau patinka istorijos, o ypač tos, kurios sukelia daugiausiai skausmo.
Manai, aš su tavimi taip pasielgčiau?
Taip.
Žinai, nėra taip, kad man ši vieta nepatiktų.
Tik jaučiu, kad čia netinku.
Tu irgi.
Visad gali manimi pasitikėti. Žinai tą, tiesa?
Krūmuose nėra kokių pasislėpusių fotografų?
Ne, tik aš.
Viskas, ko reikia straipsniui, yra čia.
Įrodymai, kad Šelas vengė mokesčių,
sumokėtos sumos policininkams, policijai,
įrodymai, kad buvau įtraukta į pasikėsinimą nužudyti Mertlę Samer.
Jei aš visa tai paviešinsiu,
tai patvirtins Redžio prisipažinimą dėl nusikaltimo, kurio jis nepadarė.
Jis pasirinko.
Jis nusprendė išpirkti kaltę už tai, ką padarė anksčiau.
Kad mudu su vyru galėtume būti laisvi.
Aš aplankiau tavo vyrą kalėjime,
pasakiau, kad tu gyva.
Kodėl?
Nes galvojau, kad tai – geresnė istorija.
Ką jis pasakė?
Nė žodžio, kas tau sutrukdytų.
Jis pasirinko kalėjimą, atsisakė ką nors man pasakoti.
Pagalvojau, turi tą žinoti.
Jie klausinės, iš kur visa tai gavai.
Žurnalistas turi teisę išsaugoti savo šaltinio anonimiškumą.
Gerai aprašyk mano istoriją, Mede Morgenštern.
Ar tik man taip atrodo,
ar tu irgi jauti,
kad kitokiomis aplinkybėmis...
būtume galėjusios būti draugėmis?
Ir kokiomis gi aplinkybėmis?
Sėkmės.
Šaunuolė, kaimyne.
Tavo knygų spintai.
„Anais Nin dienoraštis“.
Su jos autografu, dedikuotas Hildai.
Atleisk, nupirkau ją...
- Naudotų knygų parduotuvėje. - Hildai?
Tikrai neįtikėtina.
Mes nebepasimatysime, ar ne?
Ką?
- Užeik. - Mano automobilis pakrovimo zonoje.
Jis prikrautas mano daiktų.
Apsiausiu batus ir nulipsiu tau padėti.
Ne, aš ne...
Persikraustau į kitą vietą.
Susiradau butą ne per toliausiai nuo Paiksvilio.
Atvažiavai tiek toli tik tą man pasakyti?
Ferdi, nenoriu tavęs prarasti, bet...
bet negaliu vėl būti kažkieno žmona.
Nes nenoriu prarasti ir savęs.
Bet gal kada atvažiuosi pas mane praleisti naktį?
Taip.
Įsileisi mane pro duris?
Liaukis. Viskas ne taip.
Viso, Mede.
Nereikia daugiau nieko sakyti.
Išvykau iš Baltimorės nežinodama, kad netrukus ten kils maištas.
BALSUOTI NORI VISAS VAŠINGTONAS!
Dr. Martinas Liuteris Kingas Jaunesnysis, negrų nesmurto apaštalas,
buvo užpultas ir nužudytas.
Staiga žuvus negrų lyderiui,
gatves apėmė sielvartas, neviltis, gaisrai ir plėšimai.
Šelas Gordonas sėdo į kalėjimą, ir valstybė perėmė lažybų verslą.
Tu parašei istoriją taip, kaip prašiau.
Turiu tą pripažinti.
Bet mes abi sumokėjome skirtingą kainą už savo laisvę...
tiesa, Mede?
Bonsoir, juočki.
...Dora Karter.
Dora!
Paukščiai skrenda aukštai
Žinai, kaip jaučiuosi
Saulė danguje
Žinai, kaip jaučiuosi
Vėjelis
„MOTERIS EŽERE“ MADLENA MORGENŠTERN
Pučia
Pripažinta rašytoja Madlena Morgenštern.
Ačiū jums, kad šiandien čia susirinkote.
Nauja diena
Man – tai naujas gyvenimas
Ir aš jaučiuosi
Jaučiuosi gerai
Žvaigždės šviečia
Žinai, kaip jaučiuosi
Pušų kvapas
Žinai, kaip jaučiuosi
Laisvė mano
Žinai, kaip jaučiuosi
Nauja aušra, nauja diena
Naujas gyvenimas
Man
Gerai jaučiuosi
Išvertė Akvilė Katilienė