Den går i B.
- Jag vet vilken tonart det är. - Håll då tonen.
Jag måste sjunga som jag känner det.
- Du vet, improvisera. - Dora, det här är vår stora chans.
Förstör inte det här som du brukar.
- Är du en Jaybird? - Jag är en Jaybird.
- Hej, Roy. - Vad är det, Cleo?
Tack för vi får gå in bakvägen. Kön utanför är galet lång.
Tacka mig inte. Ge mig en kyss så är vi kvitt.
Du vet att du lär förbli en groda?
En kyss vid bakdörren eller inträde vid entrén.
- Vill du inte så slipper du. - Jag gör det.
Hon gör det. Varsågod, Cleo. Ge mig en kyss.
- Jag är inte din farbror. - Roy...
Gå tillbaka och ställ er i kön.
- Det där duger inte. - Undan.
- Det var som fan. - Okej.
Ja, ma'am.
Okej. Okej, alla dryckesbröder här på Penn Ave,
vi hinner en sång till innan talangshowen börjar.
Gillar ni Billie Holiday?
Hon är inte här.
Men jag vet vem som är här.
Ge en applåd för Ethel Ennis och hennes nya sång, "Love for Sale".
Tack, Slappy.
Om vi inte får gå upp på scenen ikväll så sticker vi härifrån.
Hallå, hur är läget? Ni ska vara med i talangshowen, va?
- Hur fan kom ni in? - Vad händer?
- Vad var det för? - Släpp mig!
- Vad är problemet? - Roy smög in dem.
Hör på, jag betalar för dem båda.
- För sent. - Vadå för sent?
Det är aldrig sent för pengar.
- Säg åt Shell att de är med Slap. - Håll käften, Slap.
Det är er ensak, sir.
- Ja. Min ensak. - Ursäkta.
Ja, just han. Det är honom jag menade.
- Roy. - Ja, sir.
Tänker du berätta hur många kjoltyg du smugit in ikväll?
Bara de här två.
- Jag svär. Ja, sir. - Jaså?
Tja, biljetterna kostar fem dollar styck,
och här ser jag knappt 900 dollar, trots att vi har 200 gäster.
- Förklara. - Det var Vernon,
- mr Gordon. - Trettio, sir.
Vad sa du?
Med såna siffror har han smugit in 20-30 flickor.
Känns som om jag ser ett spöke.
Du är väl Al Sherwoods dotter?
- Ja, sir. - Synd att han stack.
Vet du vad?
Om du räknar hälften så bra som din pappa, kan du ta över hans gamla jobb.
Du kanske tar över hans jobb innan du vet ordet av.
Jag går fortfarande i skolan.
Jag smet bara in med min vän Dora, för att sjunga i talangtävlingen.
Men vet du vad. Kom hit och hjälp mig med räkenskaperna,
så ser jag till att du och din vän får gå upp på scenen, omedelbart.
Är ni redo?
Cleo.
Gå du.
Vad pratar du om? Det här är inget solo.
- Vi är Jaybirds. - Jag mår illa.
Jag kan hämta en drink.
- Jag dricker inte. - Inte ens vatten?
Det är inget fel på dig, Cleo.
Du är bara rädd, baby.
Snälla, gå ut du.
Jag står i publiken.
Okej. Okej, alla dryckesbröder här på Penn Ave.
Nu är det dags att starta talangtävlingen.
Det är mitt nöje att välkomna kvällens första unga tävlande till Pharaoh.
Mina damer och herrar, en applåd för miss Dora Carter.
Hon är död, Cleo. Hon är död.
Och om du fortfarande andas imorgon, kommer jag också att dö.
Jag föreslår att du räddar dig själv och hjälper mig följa i hennes spår.
Jag tänker inte skjuta dig, Reggie.
Om du inte tänker skjuta...
...ta pengarna...
...och dra.
Jag tänker inte fly från Shell som min pappa gjorde.
Om Dora är död...
...ska hon väl inte ha dött förgäves?
Du kanske kan hjälpa oss.
Gör du det här...
...om vi gör det här,
då finns det ingen återvändo.
Jag är ledsen, baby. Jag är så ledsen.
BASERAD PÅ BOKEN AV LAURA LIPPMAN
Cleo? Cleo Johnson?
Nej, snälla.
Skrik inte. Skriker ni så går jag. Då hör ni aldrig ifrån mig igen.
Jag gick på din begravning.
Det gjorde ni.
- Men ni lät mig inte vara död. - Jag förstår inte.
- Ni måste sluta. - Sluta vad? Jag...
Jag har riskerat livet för att ta reda på vem som dödade dig.
Sluta försöka skriva om mig.
Om ni berättar min story, kommer det bli ni som dödar mig.
Vem var då damen i sjön?
Hon är min vän...
...min allra bästa vän.
- Hon skulle lämna staden den kvällen... - Dora Carter.
Ja.
Hon dog av en överdos på julafton.
- En överdos? - Det var inte äggtoddy, ms Morgenstern.
Stackars kvinna.
Mr Gordon ville se mig död. Så han skickade Reggie,
men Reggie hittade Doras kropp innan han hittade mig.
Hans barmhärtighet och hennes kropp höll mig vid liv.
Men hon var tvungen att ligga i sjön länge nog för att undvika frågor.
Sen när tiden var inne, skickade jag brevet till Husmorskrönikan.
Min plan fungerade fint
tills ni började fråga ut mr Gordon om de vinnande julnumren.
Varför? Varför inte bara vara försvunnen?
När man är försvunnen fortsätter folk att leta efter en.
- Men när man är död... - Då är man fri.
Är det vad ni tror att jag är? Fri?
Det sista min make sa till mig var:
"Säg till Dora att man inte kan gråta om man skrattar."
Är vi vakna, ms Morgenstern?
- Vad gör du här inne? - Städar, ma'am.
Vem har bett dig att göra det mitt i natten?
Jag ber om ursäkt, ms Morgenstern.
Ni har ju inte direkt varit i skick att prata,
så jag har inte fått chansen att berätta vilken hjältinna ni är för oss här.
Så modig. 110/70.
Jag har tre döttrar, två av dem säger att de vill bli reportrar nu.
Avsluta snabbt.
- Ms Morgenstern behöver vila. - Självklart. Självklart, ma'am.
Varför stack du inte?
Varför?
Har ni barn, ms Morgenstern?
Ja, jag har ett barn.
Då förstår ni. Såg ni mina pojkar på begravningen?
Det gjorde jag.
Om ni låter mig fortsätta vara död, kan jag nog hitta tillbaka till dem.
Men jag ser på er blick
att det att jag lever är en för bra story för er att släppa,
om det inte finns en bättre story som väntar.
Stämmer inte det, Maddie?
Kanske.
- Dömer du mig för min ambition? - Nej, Maddie...
Jag räknar med den.
Vad vill du?
Jag vill sätta dit Shell Gordon.
Och om ni ger upp storyn om mig,
får ni bli den reporter
som avslöjar mannen som beställde mordet på Myrtle Summer.
Så ja. Så ja.
Tack.
- Hur vet du att han mörd... - Vill ni ha er story?
Möt mig före solnedgången på fredag, på södra sidan av sjön.
Sen har ni en förstasidesartikel i vilken tidning ni än vill.
Ta nu och vila er.
Jag hoppas verkligen att vi ses, ms Morgenstern.
Är du okej?
Tack så mycket för att du skjutsar mig.
Vad händer?
Nån var tvungen att konfrontera de vita nationalisterna.
NSRP demonstrerade vid Patterson Park,
och polisen gjorde inte ett skit för att stoppa dem,
så negrerna stoppade dem.
Oy vey, titta bara.
Om bara dessa stackare vore lika strategiska som de är modiga.
De har inte fattat än.
FÖRHINDRA RASBLANDNING
Vad såg du när du såg på mig, Maddie?
En kvinna? En mor? En neger?
Eller kanske ingen av de sakerna.
Kanske var det enda du såg när du såg på mig...
...dig själv.
OFFRETS FRÅNSKILDE MAKE FÖRHÖRD OM MORDET
Granne, du lever!
Knappt.
Hej.
Du ser bra ut.
Tack för blommorna.
- Vad önskas? - Bara kaffe, tack.
- Okej. - Samma, tack.
Och lite vatten.
Det gladde mig att höra ifrån dig så snart.
Hur mår du?
Vad händer?
Jag måste få några urklipp och några anteckningar till kontoret.
Jag trodde att vi bara skulle tillbringa en lugn morgon ihop.
Tyvärr,
jag måste hitta Slappy Johnson och intervjua honom.
Han sitter i fängelse.
Han pratade inte med mig på Cleos begravning. Nu kanske han gör det.
Jag vet allt om var Slappy Johnson är.
Jag vet att du hatar när jag försöker få information från dig,
men det här är väl annorlunda?
- Jag är inte polis längre, Maddie. - Vad?
- De tvingade mig att säga upp mig. - Varför?
Det visade sig att konstapel Bosko gillar att hänga utanför ditt hem.
Här är kaffet.
Han såg mig klättra nerför brandtrappan och rapporterade till kaptenen.
Jag är så ledsen. Jag ska säga åt dem
att inget hände mellan oss och... De måste tro mig.
Du hamnar i fängelse
för att ha delat bostad med en neger om vi säger nåt.
Nej, det var bara en ursäkt för att få mig att säga upp mig.
De ville bli av med mig eftersom jag jagade Shell Gordon.
- Nej. Vad? - Jag vill tro att det var för Cleo,
eller så ville jag bevisa att du hade fel när du sa åt mig att låta bli.
Oavsett varför, mina polisdagar är över, så...
De måste kunna återanställa dig. Du kan flytta nån annanstans.
Jag tänkte mig Virginia.
Virginia?
Det finns ett rasblandat par i Virginia som tog sitt fall till Högsta domstolen.
Det sägs att de kommer vinna, vilket gör det legalt.
Det skulle göra oss legala.
Det jag försöker säga är, att jag inte vet vad som kommer härnäst,
men det finns en sak i mitt liv just nu som jag är säker på,
och det är mina känslor för dig.
Ferdie.
Det känns som om jag vaknat ur en dröm.
Jag är fortfarande involverad i storyn.
Jag kan inte fatta några stora beslut nu. Jag måste avsluta det här.
Har du en penna?
Det har jag.
Min adress.
Om du vill nå mig, så är det här jag är.
- Välkommen åter. - Välkommen tillbaka, Maddie.
- Inga bagels, Maddie? - Inga bagels.
- Gratulerar. - Bob.
Hej, Betty.
Det kommer mer. Jag hör av mig.
Mr Marshall.
Jag missade nästan chansen att få träffa dig, inte sant?
Jag antar att jag är tuffare än alla trodde att jag var.
Vi behöver en hård jävel på The Star. Kalla mig Sam. Du kan väl sätta dig?
Får jag bjuda på en drink?
Jag har en väldigt fin Samaroli och en ännu finare Bowmore.
Jag tar samma som du.
- Jag hörde att Bauer kom till sjukhuset. - Tack.
Ja, det var snällt av honom att besöka mig.
Man kommer inte lika långt med vänlighet längre, va?
Du avslöjade inte ett pip om händelseförloppet.
Nej, jag ville ju behålla allt för mig själv.
- Det är en helvetes story. - Definitivt.
Jag har inga hemligheter, inga favoriter, inga blod-på-väggen-rivaliteter.
Du får välja vem du delar storyn med.
Sluta nu, alla har en idol.
- Vem vill du ska skriva den? - Jag tänker skriva den.
- Själv? - Ja.
Jag kommer skriva den bättre än vilken man som helst.
Jag vill inte ha en karriär baserad på
min kontakt med familjen Zawadzkie, eller familjen Durst.
Jag jobbar med en ny story.
Vem gör inte det?
Den är riktigt bra, Sam.
Den kommer ge fler svarta läsare. The Afro är...
- Maddie? - Ja?
Våra läsare kan välja och vraka bland tidningar, och de väljer vår.
- Vet du varför? - Varför?
För att vi inte slösar bort deras tid.
Så,
du kan väl vara en duktig kicka och jaga en boll i taget?
Två storys.
Förstasidan.
I mitt namn, garanterat.
Allt eller inget.
- Vad händer? Vart är du på väg? - Jag slipper Husmorskrönikan.
- Vad har du gjort? - Skaffat mig ett nytt skrivbord.
- Vad? - Sam sa att jag kunde...
Sam?
- Sam sa... - Sam.
...att jag fick ta hjälp av vem jag ville med den här nya storyn.
Och jag bad om dig.
- På riktigt? - På riktigt.
Vad handlar den om?
- Cleo Johnson. - Ja.
Jag anade väl det.
Fick du maken att kommentera? Eller glömde du det, miss Husmorskrönika?
Jag ska.
Vad händer, T-Man?
Har du planer inför påsken?
Vi behöver inga besök från mr Gordons springsjas,
vi behöver ingen välgörenhet.
Jag vet. Jag vet att det smärtar.
Du, Teddy, det här är inte välgörenhet.
Jag har ett jobb till dig.
Jag sa till Charlie att jag inte tänker ta vad längre.
Inga nummer. Okej. Det är ett jobb din mamma hade velat att du tog.
Kom igen. Hoppa in.
Säg vad det är för jobb så tar jag mig dit själv.
Tror du att jag är dum?
Jag vet att du döljer nåt för mig.
Du har rätt. Men det var för ditt eget bästa. Litar du på mig?
Nej.
Jag åker ingenstans med dig.
Johnson.
Hur luktar min andedräkt?
Läget, Charlie? Jag trodde att du var död. Kul att se dig.
Fortsätt gå.
Åh, fan. Miss Reporter.
- Du kan kalla mig Maddie. - Maddie.
Du är den enda de låtit mig träffa utöver min advokat sen jag kom hit.
Jag har ett rykte som kan öppna dörrar.
Inte de dörrar jag vill ha öppnade.
- Om du nu inte har information till mig? - Tyvärr.
Du borde inte vara här inne.
Och du hade mycket rätt.
Jag visste inte vems mark jag beträdde.
Det visade sig att jag också hade fel skor på mig.
Vad hände?
Jag blev knivhuggen av Stephan Zawadzkies mor.
Och jag fick reda på att inget är som jag trodde.
Skulle du kunna berätta hur de sista dagarna med Cleo såg ut,
innan hon försvann,
för då kan jag göra en tidslinje som ska hjälpa mig
skriva en story som kommer befria dig.
Vad för slags story?
Hur skulle du känna om jag sa...
- ...att Cleo lever? - Det känns som om du ljuger.
Damen i sjön var Dora Carter, hon tog en överdos.
Reggie har gömt Cleo ända sen jag träffade henne...
- Har du träffat Cleo? - Ja.
Och Reggie, alltså? Vet hon att jag sitter inne?
Skickade hon hit dig?
Mr Johnson?
- Skickade hon hit dig? - Nej.
- Varför berättar du då det här? - Johnson! Lugna ner dig!
Hon går omkring där ute och du sitter här för att ha mördat henne.
Du förtjänar rättvisa.
Rättvisa?
Jag fattar.
Du vill höra min story före alla andra.
Det är sånt som kallas scoop.
Det kommer inte ske.
Inte från mig.
Jag tror inte ett skit på det du säger. Inte på nåt som kommer ur din vita mun.
"Säg till Dora att man inte kan gråta om man skrattar."
Cleo sa att det var det sista du sa till henne.
Men hon hann inte fram i tid för att säga det till Dora.
Kan du få ut mig härifrån och hem till mina pojkar?
Ja.
Tänker du rädda mig?
- Från min fru? - Jag försöker få dig fri.
Jag förstår inte varför du tvivlar på mina motiv.
Vad vet du om min fru och mina pojkar?
Det jag vet är att Cleo försöker göra nåt dumt
- och... - Hallå!
Säga vad man vill om min fru,
men hon är inte dum.
Om det du säger är sant och hon gömmer sig nånstans,
så gjorde hon det för våra pojkars skull. Men det är du för blind för att se.
Så jag tänker inte säga ett ord som förstör det.
Få se om jag förstått rätt.
Du är villig att ruttna i fängelse
- för ett brott som aldrig ens hänt? - Vakt!
Min story.
Det här känns olustigt, Cleo.
Om Teddy inte trodde mig när jag sa att du lever,
kommer han skvallra för mr Gordon.
Jag ser ut som min pappa.
Säkert att du oroar dig för Teddy och inte dig själv?
Till och med en hund biter den hand som göder den ibland.
Vad menar du?
- Jag kollar om du har det i dig. - Sluta.
Oroa dig hellre för om den där reportern dyker upp.
Ge mig byxorna.
Shell åker dit om du får in mig.
Hon ska få alla räkenskapsböcker som kan sätta dit honom.
Inte ens hans polare i poliskåren kan rädda honom sen.
När det här är över, anger jag mig själv.
Tänk på Teddy och Summer.
Det behöver du inte göra.
Det är det enda sättet som Slappy slipper sitta inne för mitt mord.
EUNETTA "CLEOPATRA" JOHNSON ÄLSKAD MOR OCH DOTTER
Hej, T-Man! Är du tillbaka?
Nej.
- Jag beklagar förlusten av din mor. - Tack, Lips. Jag söker Shell.
- Säg att Teddy Johnson vill prata. - Tyvärr, Teddy.
- Mr Gordon är upptagen idag. - Jag vet.
Han och Vernon säkrar påskvaden,
och därför vill han höra det jag har att säga.
Om du inte säger till honom nu, kommer du få fan sen.
Jaså?
Ja, jag väntar på honom.
Du hörde honom.
- Få se numren. - Det där är numren.
Cleos son är här.
Säger att du vill höra vad han har att säga.
Denna del av hotellet är förbjudet område, sir.
Det gör inget, mannen.
- Ska inte du vara på banan? - Och vad vet du om var jag måste vara?
Det här är den nya bokhållaren Shell pratade om.
Han vill att vi möter honom vid valvet.
Okej.
Reggie?
Han tror att du känner till hans planer. Jag vill inte vara delaktig längre.
Vilka planer? Berätta.
Vilka planer, Teddy?
Mår du bra?
Du vet.
Jag håller med.
Du?
Fråga mig imorgon.
- Förlåt om jag var aggressiv. - Ingen fara.
Varför gjorde du så?
Hissen! Hissen, Cleo.
Vernon.
Vernon. Det är jag.
Fan. Cleo?
Öppna dörren.
Vernon, snälla.
Han avslöjar vinnarnumren när du låst dem på storhelgerna.
Reggie får folk att satsa på rätt nummer mot 70% av vinsten.
- Hur vet du allt det här? - Han bad mig att arbeta för honom.
På riktigt?
Varför bad han dig?
Han kanske känner skuld över det som hände min mamma.
Tja, det kommer krävas mer än så
för att få mig att tro att du säger sanningen.
- Cleo. - Det är akut. Jag har inte tid.
- Var är november 1966? - Jag förstår inte. Vad...
- Den fejkade liggaren. November 1966. - Den ligger ju där på bordet.
Vad pågår här? Vet Shell?
Vet vad?
- Att du lever. - Vem säger att jag lever?
Vad är det här?
- Din pension. - Det där är jävligt mycket pengar.
Du. Hissen är låst.
- George är inte där. - Säg till Felix.
Idag är det långfredag.
Hela staden satsar.
Reggie sa åt mig att satsa det här på 725.
Gå hem, gör dina läxor.
När tiden är inne, så ringer jag.
Du, de här är dina.
Ta pengarna, grabben.
Du har förtjänat dem.
Enligt gamle Charlie är hissen paj och George försvunnen.
Vi är vid Gordian Hotel.
Jag vet inte vad som händer. Men jag ser rök.
Ursäkta mig.
Lyssna på mig.
- Vad... Vad är det här? - Kör som om det är en vanlig fredag.
Jag stannar här och ser till att allt går bra.
- Okej. - Det behövs inte.
- Så behöver vi inte göra. - Lyssna.
Du måste tänka på dina pojkar, okej? Pojkarna behöver dig.
Och så vitt världen vet är Cleo Johnson död.
Jag stannar här och ser till att det förblir så.
Tack, Reggie. Tack.
Kolla det bakre rummet. Se till att kassaskåpet är säkrat.
Gå, gå, gå, släpp fram mig.
Ring Pharaoh, kolla om Reggie är tillbaka från galoppbanan. Jag vill...
Det behövs inte, mr Gordon.
Du anlade branden.
Och inte var det väl ett spöke jag såg?
Var det Dora som låg i sjön?
Det är inte likt er att prata strunt, mr Gordon.
Dora.
Min Dora har flyttat till Paris för att få en nystart.
Damen i sjön är Cleo Johnson,
och det vet alla.
Det du ska göra nu är att ta upp telefonen,
ringa polisen och säga
att mannen som beställde mordförsöket på Myrtle Summer
och mannen som mördade Cleo Johnson
sitter på Gordian och tar en drink ihop.
Du, ska du åka med?
Mamma säger att jag inte får åka med främlingar.
Din mamma är död.
Jag kan inte fatta att det är du.
Jag är ledsen att du fick höra det från Reggie.
Men från och med nu, har vi inga hemligheter.
Inga alls.
- Jag tog inga vad när du var borta. - Kom igen, hoppa in.
Kom igen.
Var är Reggie?
Har du hört? Nån satte eld på Gordian Hotel.
- Vem? - Nån ligist vid namn Reggie Robinson.
- Jobbade för Shell Gordon. - Har han erkänt?
Har han erkänt mordet på Cleo Johnson?
Säger att Gordon beordrade morden på Cleo Johnson och Myrtle Summer.
Du har varit frånvarande hela dagen, så Marshall gav mig uppdraget.
- Du? - Ja.
- Det är min story. Det vet ni båda. - Det var din story.
Lek inte med mig, Bob.
Varenda skitblaska i staden täcker det här,
och vi kommer hamna längst bak i kön, Maddie.
- Lyckades du få träffa Johnsons make? - Ja.
Vad fick du fram?
FEMÅRSDAGBOK
Det är mellan honom och mig.
Vet du vad jag tror? Antingen fick du inget nytt
eller så döljer du nåt.
Oavsett vilket kommer du återgå till Husmorskrönikan
om vi inte får med storyn i kvällens tryckning.
Seth?
- Var är du, miss Husmorskrönika? - Jag måste sluta, Bob.
Maddie?
Seth, vad gör du?
Det är mina dagböcker. Min historia.
- Du tror att varenda historia är din. - Den här är min.
Den är även min.
Jag vill att Milton ska tro att han är min far tills han dör.
Jag har aldrig berättat för nån. Inte ens min egen mor.
- Varför skulle jag ändra på det nu? - För att du älskar historier,
framförallt dem som gör mest ont.
Tror du att jag skulle göra så mot dig?
Ja.
Det är inte det att jag inte gillar det här stället.
Jag hör bara inte hemma här.
Det gör inte du heller.
Du kan alltid lita på mig. Det vet du väl?
Inga fotografer gömda i buskarna?
Nej, bara jag.
Allt ni behöver till er story finns här.
Bevis på Shells skattebrott,
mutor till politiker, polis,
och min inblandning i mordförsöket på Myrtle Summer.
Om jag publicerar detta,
bekräftar det Reggies erkännande av ett brott han inte begick.
Hans eget val.
Han valde att sona för sakerna han har gjort,
så att jag och min make kunde få gå fria.
Jag besökte din make i fängelset,
och berättade för honom att du lever.
Varför?
För att jag trodde att det var den bästa storyn.
Vad sa han?
Ingenting som förstör för dig.
Han valde fängelse över att ge mig en story.
Jag tyckte att du borde veta det.
De kommer undra var ni fått allt det här ifrån.
En journalist har rätt att skydda sina källors anonymitet.
Skriv min historia väl, Maddie Morgenstern.
Är det bara jag,
eller känner du det som...
...att under andra omständigheter...
...så hade vi kunnat vara vänner?
Och vilka omständigheter skulle det ha varit?
Var rädd om er.
Bra gjort, granne.
Till din bokhylla.
The Diary of Anaïs Nin.
Signerad av henne och tillägnad Hilda.
Förlåt, jag köpte den...
- ...i second-handbutiken. - Hilda?
Wow, snacka om spejsat.
Jag kommer inte träffa dig igen, va?
Vad?
- Kom in. - Min bil står på lastzonen.
Den är full av alla mina grejer.
- Jag sätter på mig skor och hjälper dig. - Nej, jag ska inte...
Jag flyttar till min nya lägenhet.
Jag har skaffat en ny lägenhet i närheten av Pikesville.
Kom du hela vägen hit bara för att berätta det?
Ferdie, jag vill inte förlora dig, men...
...jag kan inte bli nåns fru igen.
För jag vill inte förlora mig själv heller.
Men du kanske kan komma och sova över nån gång?
Ja.
Får jag komma in genom dörren?
- Sluta nu. Så är det inte. - Hejdå, Maddie.
Vi behöver inte säga mer.
Jag lämnade Baltimore utan att veta att kaos skulle följa.
HELA D.C. VILL RÖSTA!
Dr Martin Luther King Jr., negerförkämpen för ickevåld,
har skjutits och dödats av en lönnmördare. Plötsligt var en stor negerledare död,
och man sörjde och förtvivlade över bränderna och plundringen på gatorna.
Shell Gordon blev inlåst och staten tog över nummerlotteriet.
Du skrev storyn på det sätt jag bad dig att skriva.
Det måste jag erkänna.
Men vi betalade olika pris för vår frihet...
...eller hur, Maddie?
Bonsoir, nigger.
...Dora Carter.
Dora!
Prisvinnande skribenten, Madeline Morgenstern.
Tack till alla som kommit hit idag.
Undertexter: Victoria Heaps