Tyttö alkaa käydä
silloin tällöin Yamagan kotona hänen tietämättään.
Yamagan?
Se on tytön ensirakkauden nimi.
Hän on samalla lukion vuosikurssilla.
Yamaga ei tiedä tytön rakastuneen häneen.
Tyttö ei haluakaan hänen tietävän,
joten se ei haittaa.
Mutta hän haluaa tietää lisää Yamagasta.
Tyttö haluaa tietää hänestä kaiken
paljastamatta mitään itsestään.
Ja käy siksi salaa hänen kotonaan.
Niin.
Kun Yamaga on tunneilla,
tyttö tekeytyy sairaaksi, poistuu koulusta ja käy siellä.
Yamaga on ainoa lapsi. Isä on toimistotyöläinen.
Äiti on luokanopettaja.
Joten tyttö tietää, että talo on päivisin tyhjä.
Miten hän pääsee sisään?
Hänhän on tavallinen lukiolaistyttö.
Hän arvaa ja etsii
kasviruukun alta etuoven vierestä.
Avain on siellä.
Onpa varomaton perhe.
Avaimella hän pääsee Yamagan kotiin.
Hän menee yläkertaan ja avaa oven.
Henkariin ripustetun jalkapallopaidan numero kertoo,
että se on Yamagan huone.
Huone on turhan siisti 17vuotiaalle pojalle,
ja tyttö aistii vanhempien,
etenkin äidin voimakkaan kontrollin.
Hän hengittää sisään.
Ja kuuntelee tarkkaavaisesti.
Hän kuulee hiljaisuutta.
Hiljaisuus täyttää huoneen vahvistettuna
kuin se kuuluisi kuulolaitteesta.
Tyttö käy makuulle Yamagan sänkyyn.
Hän pidättelee halua tyydyttää itseään.
Miksi? Rajoittaako televisiosarja?
Ei.
Hänellä on omat sääntönsä.
Mitä sallii itsensä tehdä ja mitä ei.
Hän saa tunkeutua toisen taloon
muttei tyydyttää itseään siellä.
Niin.
Tyttö jättää sinne käyttämättömän tamponin.
Tamponin?
Niin sinä sanoit. Tosi outoa.
Tavallistakin oudompaa. Saako tästä sarjaa?
Älä huoli. Tuottaja sanoi,
että se olisi omaperäinen myöhäisillan ohjelma.
Selvä.
Eli hän ottaa repusta käyttämättömän tamponin
ja laittaa sen pojan työpöydän laatikkoon.
Entä jos ylisuojeleva äiti löytää sen?
Ajatus siitä kiihottaa tyttöä.
Hän on pervo.
Tamponi on merkki hänen käynnistään.
Merkki.
Tyttö käy siellä salaa silloin tällöin.
Hän on ymmärtää riskit.
Vanhemmat ja opettajat luottavat häneen,
joten moni asia on vaakalaudalla.
Siltikään hän ei voi lopettaa.
Ei voi.
Tyttö haistelee huonetta pojan tuoksun toivossa.
Hän ottaa aina muiston Yamagasta mukaansa.
Kynän tai jotain, jonka katoamista ei huomata.
Vastineeksi hän jättää merkin itsestään.
Rohkeimmillaan
hän riisui alushousut ja laittoi ne lipaston perälle.
Hän ajattelee, että merkkejä vaihtamalla
he vähitellen sulautuvat yhteen.
Ja että hän antaa pojalle voimaa
vapautua äitinsä vallasta.
Siinä tälle päivälle.
Vai niin.
Haluatko tietää, miten tarina jatkuu? Haluan.
Odotanko vai kirjoitanko? Mitä tehdään?
Voit odottaa.
Niin. Minäkin haluan tietää loput.
Etkö oikeasti tiedä? Enhän minä ikinä tiedä.
Mietin, että saattaisit kertoa ensirakkaudestasi.
En tietenkään!
Kiitos.
Hei. Hei.
Mihin aikaan esitys alkaa?
Klo 18.30. Ovet avautuvat kuudelta.
Minulla menee tiukille ehtiä.
Ei sinun tarvitse lähteä kesken kokouksen.
Tarvitseepas. Haluan nähdä näytelmäsi.
Tsemppiä. Kiitos.
Ihan kelvoton.
Täytyykö meidän siis palata huomenna?
Kyllä.
Sitten voidaan tuoda kunnon köysi.
Niin.
Didi? Niin?
En voi jatkaa näin.
Jatkat kuitenkin.
Mitä jos lähtisimme omille teille?
Ehkä niin olisi parempi.
Hirtämme itsemme huomenna.
Ellei sitten Godot tule.
Entä jos hän tulee?
Me pelastumme.
No, mennäänkö?
Vedä housut ylös. Pois?
Ylös.
Saanko tulla sisään? Saat.
Mitä? Se oli hieno.
Oliko? Mukava kuulla.
Esittelisin erään henkilön.
Heti kun vaihdan vaatteet... Takatsuki.
Hauska tavata, olen Takatsuki.
Rouvanne kutsui minut. Älä sano rouvaksi.
Olen nähnyt teidät usein tv:ssä. Kiitos.
Hyvä rooli uudessa sarjassanikin.
Ainahan hänellä on. Parempi kuin ikinä.
Hän on naispääosan rakastettu. Niin.
Mainitsin näytelmäsi tuotantotapaamisessa,
ja hän halusi mukaan.
Olin kuullut metodeistanne ja kiinnostuin.
Niin erilaista. Monikielistä.
En tiedä, onko tämä sopiva ilmaisu,
mutta se oli liikuttavaa.
Ihanko totta? Erikoinen nuorimies.
Oto, älkää. Olen tosissani.
Kiitoksia vain. Ei kestä.
Vaihdan vaatteet. Nähdään ehkä kohta.
Kiitos.
Hyvää työtä.
Anteeksi. Herätinkö?
Olet varmasti väsynyt.
Lentoni lähtee Naritasta kello 9. Pitää lähteä.
Hyvää matkaa. Hei hei.
Ei olisi tarvinnut.
Vanjaeno, ole hyvä.
Nauhoitin sen. Sinähän tarvitset sitä jo?
Kiitos.
Myöhästyt lennoltasi.
Hyvää matkaa. Pidä huolta.
Hei hei.
Tässä sinulle teetä.
Minun ei tee mieli juoda.
Entäs vodkaa?
Kukaan ei tiedä, miltä minusta tuntuu.
En saa turhautumiselta ja vihalta nukuttua.
Olen haaskannut aikaani.
Olisin voinut saada elämältä mitä tahansa,
mutta tässä iässä on myöhäistä.
Vanjaeno, onpa tylsää.
Puhut kuin syy olisi aiemmissa vakaumuksissasi.
Mutta syy ei ole niissä.
Syy on sinussa itsessäsi.
Lähettäjä: Vladivostokin teatterifestivaali
Lentonne on peruttu pakkasaallon takia
Varaamme toisen lennon huomiseksi.
Festivaali järjestetään, ja olette tuomaristossa.
Voitte varata hotellin kentän läheltä.
Korvaamme kulut paikan päällä.
Haloo. Moi, pääsitkö jo perille?
Joo. Tuomarin hommat alkavat huomenna?
Onko hotelli mukava?
Samanlaisia kaikki.
Oletko kokeillut Vladivostokin erikoisuuksia?
Mitä erikoisuus tarkoittaa?
En tiedä, siksi kysyn. Laiska kysymys.
VIIKKOA MYÖHEMMIN
Hän on 25 vuotta teeskennellyt olevansa joku muu.
Katso rehentelijää, luulee olevansa puolijumala.
Taidat kadehtia häntä?
Niin kadehdin. Paljonkin.
Niin hyvä onni naisten kanssa!
Don Juanillakaan ei voinut olla enemmän kokemusta.
Ensimmäinen vaimo, eli pikkusiskoni...
Hei.
Mikä helpotus.
Olen kunnossa.
Oletko oikeasti kunnossa? En osaa vielä sanoa.
Odotan vieläkin tutkimusten tuloksia.
Glaukooma vasemmassa silmässä.
Glaukooma?
Se aiheuttaa näkökentän kapenemista.
Sitä on vaikea huomata,
sillä toinen silmä kompensoi.
Vaikutus arkielämään on vähäistä,
ja siksi se huomataan usein liian myöhään.
Onneksi saitte varhaisen diagnoosin.
Voinko ajaa autoa? Se ei ole mahdotonta.
Eli voin?
Kyllä, jos oireet eivät pahene.
Miten sitä hoidetaan?
Syytä ei tiedetä, joten parannuskeinoa ei ole.
Sen etenemistä voi yrittää hidastaa.
Tipat vähentävät silmänpainetta.
Epäilette ehkä niiden tehoa,
mutta voitte muuten menettää näkönne.
Muistakaa laittaa niitä kahdesti päivässä.
"Kuoli helmikuussa 2001"
Olisit tainnut haluta ajaa tänään?
Miksi?
No, sait autosi takaisin.
Rakastan sinua kovasti, mutta...
Mitä nyt?
Yhtä asiaa en siedä.
Mitä?
Ajamistasi. Katso eteenpäin.
Mikset vaihtanut äsken kaistaa?
Hei, tuota voi pitää verbaalisena häirintänä.
Rehellisesti puhuen...
Halusitko uudelleen lapsia?
En tiedä.
Kukaan ei korvaa tytärtämme.
Olisimme voineet rakastaa heitä yhtä paljon.
Turha haluta jotain, mitä sinä et halua.
Olen pahoillani.
Ei se ole sinun syysi. Tein valinnan kanssasi.
Joten hyvä näin.
Minä...
rakastan sinua oikeasti paljon.
Kiitos.
Olen onnellinen, että olet kanssani.
Eräänä päivänä
hän alkaa muistella edellistä elämäänsä.
Puhutko tytöstä, joka menee salaa taloon?
Hän oli ollut nahkiainen edellisessä elämässään.
Nahkiainen?
Hän oli uljas nahkiainen.
Se ei loisinut kaloissa,
jotka kulkivat sen ylitse, toisin kuin muut nahkiaiset.
Hän kiinnitti imukuppimaiset huulensa
joen pohjan kiveen
ja vain huojui vedessä.
Siihen asti, kunnes kuihtui pois
ja muuttui meriheinän kaltaiseksi,
hän takertui kiveen.
Hän ei edes muista, miten kuoli.
Kuoliko hän nälkään?
Joutuiko toisen kalan syömäksi?
Hän muistaa vain huojuneensa joen pohjalla.
Yamagan huoneessa hän yhtäkkiä ymmärtää.
Tämä on sama asia.
Hän ei voi irrottautua Yamagan huoneesta,
samalla tavalla kuin oli tarttunut kiveen.
Ja huoneen hiljaisuus
muistuttaa hiljaisuutta veden alla.
Aika seisahtuu.
Menneisyys ja nykyisyys katoavat.
Sitten hänestä...
tulee taas nahkiainen.
Hän...
alkaa tyydyttää itseään Yamagan sängyssä.
Hän riisuu kaikki vaatteensa yksitellen.
Hän oli kieltänyt itseltään sen,
mutta ei voi nyt lopettaa.
Kyyneleet valuvat.
Tyyny kostuu.
Hän ajattelee kyyneliä päivän merkkinään.
Samalla hetkellä joku tulee kotiin.
Ovi avautuu alakerrassa.
Hän näkee ikkunasta, että alkaa hämärtää.
Onko tulija Yamaga?
Tai hänen isänsä?
Äitinsä?
Hän kuulee henkilön nousevan portaita ylös.
Se on ohi.
Mutta nyt hän voi viimein lopettaa.
Vihdoinkin se loppuu.
Hän vapautuu karmisesta kohtalostaan,
joka on jatkunut menneestä elämästä.
Hänestä tulee uusi ihminen.
Ovi aukeaa.
"Ei ankerias eikä kala? Nahkiainen"
Muistatko eilisen tarinaa?
Anteeksi, en tarkasti. Olin melkein unessa.
Vai niin. Olen pahoillani.
Se ei ollut siis muistamisen arvoinen.
Täytyy mennä. Onko sinulla ohjelmaa tänään?
Vedän työpajaa. Enkö kertonut sinulle?
Et. Sori.
Menetkö sinne autolla? Menen.
Odota, minulla oli tämä vielä.
Kiitos. Pystytkö siihen varmasti?
Joo. Nähdään... Yusuke.
Voidaanko jutella, kun tulet kotiin?
Ilman muuta. Miksi kysyt?
Mukavaa päivää. Samoin.
Onko hän uskollinen miehelleen?
Valitettavasti on.
Miksi valitettavasti?
Hänen uskollisuutensa on valheellista.
Siinä on paljon retoriikkaa muttei logiikkaa.
Elämäni on mennyt hukkaan
peruuttamattomasti.
Ajatus kuristaa minua yötä päivää kuin paha henki.
Menneisyyteni meni ohi ilman mieltä.
Ja nykyhetki on vielä pahempi.
Tässä ovat elämäni ja rakkauteni, mitä teen niille?
Mitä tapahtui...
Kun puhutte minulle rakkaudestanne,
minä jotenkin typerryn
enkä tiedä, mitä sanoa.
Voi meitä syntisiä...
Sonja.
Minun on niin paha olla.
Tietäisitpä, miten paha minun on olla.
Minkäs sille voi? Meidän täytyy elää.
Kyllä, me elämme, Vanjaeno.
Elämme pitkän, pitkän rivin päiviä
ja pitkiä iltoja.
Kestämme kärsivällisesti kohtalon koettelemukset.
Vaikkemme tunne rauhaa,
teemme työtä toisten hyväksi
nyt ja kun olemme tulleet vanhoiksi.
Ja kun hetkemme koittaa,
lähdemme nöyrästi.
Ja haudan takana sanomme Hänelle,
että olemme kärsineet,
olemme itkeneet,
että elämä on ollut vaikeaa...
Oto.
Oto!
Haloo?
Pyydän ambulanssia.
Aivokalvon alainen verenvuoto on niin äkillinen.
25 vuotta hän on teeskennellyt olevansa joku muu.
Katso rehentelijää, luulee olevansa puolijumala.
Taidat kadehtia häntä?
Niin kadehdin. Paljonkin.
Ensimmäinen vaimo, eli pikkusiskoni,
oli hieno ja ystävällinen nainen.
Hän rakasti miestään niin sydämellisesti,
kuten puhdas ihminen rakastaa enkeliä.
Ja näette, että toinen vaimo on ihana ja fiksu.
Miksi?
Onko hän uskollinen miehelleen?
Kyllä, valitettavasti.
Miksi valitettavasti?
Koska...
sen naisen uskollisuus...
on alusta loppuun valheellista.
Vanja...
Älä puhu noin.
Ihan totta.
Suu kiinni, Vohveli.
Ei, anna minun puhua. Vaimoni lähti luotani.
KAKSI VUOTTA MYÖHEMMIN
Totta kai...
Minusta tuntuu,
että totuus,
oli se mikä hyvänsä, ei ole niin kamala.
Kaikesta kamalinta on,
että totuus jää tietämättä...
"Hiroshiman taide ja kulttuuriteatteri"
Väsyttääkö pitkän matkan jälkeen? Ei ollenkaan.
Pitkästä aikaa, Yuzuhara.
Esittelen Yoonsun. Hän osallistuu dramaturgina.
Ollaan lähetelty sähköpostia.
Kuten ilmoitimme sähköpostilla,
residenssinne alkaa tänään ja jatkuu
kaksi kuukautta joulukuuhun asti.
Harjoituksia on puolitoista kuukautta ja esityksiä kaksi viikkoa.
Koeesiintymiset alkavat huomenna.
Tässä on hakemuksia.
Kiitos.
Ilmoitimme teattereille halki Aasian,
ja hakemuksia tuli EteläKoreasta, Kiinasta, Hongkongista,
Taiwanista ja Filippiineiltä
Selvä. Hoidan korean kielen tulkkauksia.
Englantia osaavat puhuvat suoraan kanssanne.
Selvä.
Ulkomailta tulleilla on sikäläinen suositus.
Saimme hakemuksia myös Japanista.
Minäkin tunnistan osan heistä.
Käyn nämä läpi. En malta odottaa.
Mennään nyt residenssiinne.
Etsimme toiveenne mukaisesti paikkaa tunnin ajomatkan päästä.
Kiitos paljon.
Setouchin saaresta, kun nyt olette täällä.
Oikein saaresta. Palkkasimme kuljettajan
sääntöjemme mukaisesti.
Haittaako teitä, jos hän ajaa autoanne?
Siitä puheen ollen, ajan autoani itse.
Minulla on vakuutus. Älkää olko huolissanne.
Tämä ei liity vieraanvaraisuuteen.
Emme voi sallia teille ajamista.
Mitä tarkoitatte?
Eräs taiteilija ajoi vahingossa ihmisen päälle.
Ai.
Se oli hankalaa. Siitä lähtien sääntönä on ollut
järjestää kuljettaja residenssitaiteilijalle.
Käyn ajaessani läpi vuorosanoja.
Se on tärkeä rutiini.
Siksi pyysin varaamaan majoituksen kauempaa.
Olemme pahoillamme.
Meidän olisi pitänyt selittää tarkemmin.
Tämä on budjetoitu, ja meidän täytyy käyttää raha.
Jos huolettaa, voitte ottaa kuljettajan kokeeksi.
Mutta syytä ei ole. Hän on oikein hyvä kuski.
Mennään.
Kiitos ymmärryksestänne.
Ajan perässänne virkaautolla.
Hän on kuljettajanne.
Misaki Watari.
Tämä on ohjaajamme herra Kafuku.
Palkkaamme Misakin joka vuosi. Hän osaa reitit.
Loistava kuljettaja.
Hauska tavata.
En ole vielä hyväksynyt sinua kuljettajaksi.
Sopiiko koeajo? Ilman muuta.
Ei, ajan itse.
Olen pahoillani.
Siksikö, että olen nuori nainen?
Ei se ole syy.
Autoni on vanha ja omaleimainen.
Se ei ole aluksi helppoa.
Asia selvä.
Jos ajo tuntuu vaaralliselta, tulette rattiin.
Miltä kuulostaa?
Haluatteko seurata kuljettajan vieressä?
Onko sähköjärjestelmässä ongelmia?
Ei ole.
Olen pahoillani, oli pakko varmistaa, koska kerroitte, että auto on vanha.
Olen ajanut tällä 15 vuotta. Ei ikinä ongelmia.
Aivan.
Voisitko laittaa kasetin soimaan?
Kasetin?
Kyllä.
Minä lähden.
Vanja, vaadin teitä olemaan hiljaa. Kuuletteko?
En ole hiljaa!
Odota, en ole vielä lopettanut.
Olet tuhonnut minun elämäni.
En ole koskaan elänyt omaa elämääni.
Sinun takiasi olen tuhlannut ja menettänyt parhaat vuoteni.
Olet minun pahin viholliseni.
Senkin hölmö.
Jos tämä tila on sinun, ota se.
En tarvitse sitä.
Lähden nyt heti.
Tämä on kuin helvetti.
En kestä enää.
Olen lahjakas ja älykäs. Rohkeakin.
Minusta olisi voinut tulla
Schopenhauer tai Dostojevski.
Mitä minä puhun? Tulen hulluksi.
Äiti, en kestä enää.
Tottele professoria!
Äiti, mitä minun pitää tehdä?
Ei, älkää sanoko. Tiedän, mitä on tehtävä.
Saat maksaa tästä.
Voin viedä sen itse.
Mitä ajattelette?
Setouchin meri on tyyni ja kaunis.
Tarkoitan hänen ajamistaan.
Haen teidät aamulla kello 8.
Selvä. Valitan, että niin aikaisin.
Ei ongelmaa.
Haluatteko kasetin soimaan? Mielellään.
Eno, sinähän itket.
En itke. Ei ole mitään. Järjetöntä.
Silmistäsi tuli mieleen äitivainaasi.
Ah, Sonja. Sinun äitisi,
minun siskoseni, missä hän on nyt?
Olette sairastellut kauan.
Rouva Vera, Sonjan äitikin
valvoi öitä vierellänne.
Hän oli varmasti huolissaan.
Mennään, Marina.
Hei, repliikkini eivät vielä loppuneet.
No, ei se mitään.
Minunkin jalkojani särkee. Särkee kovasti.
Selvä, kiitoksia.
Seuraavat, olkaa hyvät.
Hei.
Nimeni on Janice Chang.
Olen Taiwanista, mandariinikiina on äidinkieleni.
Koeesiinnyn Jelenan roolia varten.
Koshi Takatsuki. Haen Astrovin roolia.
Olette valinneet repliikkejä samasta kohtauksesta,
joten esiinnytte yhdessä.
Toivoitte samaa kohtaa, joten näytelkää parina.
Selvä.
Hän on siis Jelena. Mistä aloitamme?
Kohdasta "Olette viekas nainen." Selvä.
Kohdasta "Olette viekas nainen." Aivan.
En ymmärrä hänen puhettaan. Improvisoinko?
Kyllä. Voitte aloittaa milloin tahansa.
Aloittakaa, kun olette valmiit.
Ah, olette viekas nainen!
Mitä tuo tarkoittaa? Viekas!
Vaikka Sonja kärsii, jätetään asia nyt sivuun.
Mutta... Mitä te sanotte?
Tiedättehän hyvin,
miksi käyn täällä päivittäin.
Tiedätte miksi ja kenen takia käyn!
Olette petoeläin!
Rakas pikkupeto... Peto? Mitä tarkoitatte?
Kaunis, lumoava peto...
Tarvitsette uhreja! Oletteko tullut hulluksi?
Olette niin ujo.
En ole sellainen nainen kuin luulette.
Vannon, etten ole alhainen. Ei tarvitse vannoa.
Ei turhia sanoja.
Olette niin kaunis.
Kätenne...
Tämä on jo liikaa!
Kuulkaa.
Tämä on väistämätön kohtalo.
Lopettakaa, olkaa kiltti.
Päästäkää minut.
Tulkaa huomenna metsään.
Kahden maissa.
Sopiiko? Sopiiko?
Tulettehan? Päästäkää!
Tämä riittää. Anteeksi.
Kiitos.
Viimeinen hakija on vähän erilainen.
Tulkaa sisään.
Hän on Lee YoonA.
Hän käyttää korealaista viittomakieltä.
Ymmärrätkö sitä? Kyllä.
Muut eivät valinneet tätä kohtaa,
joten näyttelette yksin.
Hän kuulee kyllä.
Käännän koreaksi tarvittaessa.
Sopiiko se?
Sopii.
Aloittakaa.
Eno,
otitko morfiinin?
Anna se takaisin.
Miksi aiheutat huolta?
Anna se nyt takaisin, eno.
Olen ehkä paljon onnettomampi kuin sinä,
mutten anna periksi epätoivolle.
Kunnes elämäni päättyy luonnollisesti,
aion sietää sitä.
Joten...
siedä sinäkin omaa elämääsi.
Rakas ja ainoa enoni.
Pyydän.
Anna se takaisin.
Sääli meitä.
Sinun tulee sietää
tuskaasi.
Kiitos paljon.
Kovasti kiitoksia.
Vanjan rooliin ei tullut paljon hakijoita.
Totta.
Kaikki ehkä luulevat, että te otatte roolin.
"Vanja"
Anteeksi, että tulen myöhään.
Ei haittaa.
Huomenta.
Te kaikki olette läpäisseet kokeen.
Osalla teistä on kuitenkin rooli,
joka on muu kuin toivomanne.
Ilmoitamme nyt roolijaon.
Allekirjoittakaa sopimus, jos hyväksytte roolin.
Serebrjakov, Roy Lucero.
Jelena, Janice Chang.
Sonja, Lee YoonA.
Voinitskaja, Kaoru Komagata.
Vanja,
Koshi Takatsuki.
Astrov, Ryu JeongEui.
Telegin, Takashi Kimura.
Marina, Yumi Eto.
Tässä kaikki.
Anteeksi, olenko minä Vanja?
Kyllä.
Eikö ikäero ole liian suuri?
Sinulla voi olla meikkiä.
Muidenkaan rooli ei vastaa todellista ikäänne.
Jos et tahdo roolia, älä allekirjoita.
Sitten rooli menee toiselle.
Allekirjoitettuanne alamme lukea käsikirjoitusta.
Onnea.
Upeaa.
Miten upeaa.
Mikä upea näky.
Näky on todellakin upea, teidän ylhäisyytenne.
Herra Kimura, sanoisitteko sen hitaammin.
Vielä hitaammin? Niin.
Ja ääntäkää selvemmin, että kaikki kuulevat.
Selvä. Jatkakaa.
Näky on todellakin upea, teidän ylhäisyytenne.
Huomenna...
menemme metsään. Vai mitä, isä?
Hyvä herrasväki, tee on valmista.
Jos sopii...
Hiljempaa, joku voi kuulla.
Antakaa kertoa rakkaudestani. Älkää ajako pois.
Muuta en onneen tarvitse.
En kestä tätä.
Kiitos, lopetetaan tältä päivältä.
Kiitos, lopetellaan. Hyvää työtä.
Eikö palella?
Ei lainkaan.
Tästedes... Niin?
Odottaisitko autossa, kun minulla kestää?
Ajatus sinusta palelemassa ei tunnu hyvältä.
Ei kiitos.
Auto on teille niin tärkeä. En osaisi rentoutua.
Jos tiedät sen, se ei ole ongelma.
Kunhan poltat tupakkaa ulkopuolella.
Hyvä on. Vain kun on liian kylmä.
Laitanko kasetin soimaan? Laita.
Mutta ennen kuin lähden,
annan teille vanhan miehen neuvon.
Kaikki,
tärkeää on tehdä työtä.
Työntekoa täytyy jatkaa.
Herra Kafuku!
Lähtisittekö lasilliselle? Minullakin on auto.
Ajatko sinä?
Ajan. Sopisiko hotellini baari?
Minulla menisi myöhempään. Ei haittaa.
Käyn sitten hakemassa autoni.
Seuratkaa minua.
Olen joskus laittanut nimenne hakukoneeseen.
Niin löysin koeesiintymisenkin,
ja takaraja oli sinä päivänä. Uskomatonta, eikö?
Miksi olet kiinnostunut minusta?
Nautin Oton käsikirjoitusten näyttelemisestä.
Tulin vuorosanoista onnelliseksi.
Teatteriprojektini ja Oton käsikirjoitukset ovat eri asioita.
Niin.
Mutta kun näin näytelmänne,
tuntui, että teitte samaa asiaa
mutta eri tavoin.
Millä tavalla?
Vaikea kysymys.
Tuntuu, että te molemmat arvostatte yksityiskohtia,
joita ei edes huomata.
Minäkin pidän sellaisesta.
Mutta ilman Oton tekstejä en tietäisi sitä.
Kun näin koeesiintymiskutsun,
tiesin, että tämä on ainoa mahdollisuuteni.
En tiedä tiedättekö,
mutta teen nyt töitä freelancerina.
Tiedän. Mutta minun ei tarvinnut käyttää hakua.
Vai niin.
Tämä on noloa.
Niin typerää.
Olit tähti.
Ei, minut lavastettiin.
Ajaudutko tuollaiseen usein?
Tuollaiseen?
Tuntemattomien naisten kanssa.
Ettekö te?
En.
Moni nainen lähestyy varmasti teitäkin.
Tarvitsee vain kieltäytyä.
En minäkään tee noin kenen tahansa kanssa.
Jos synkkaa ja haluaa tutustua... Eikö koskaan?
Seksi ei ole ainoa tapa tutustua.
Mutta joitain asioita ei tiedä ilman sitä.
Kuten mitä? Kuten...
Mitä nyt? Se vain, että...
Miksi puhun tästä teidän kanssanne?
Oto oli varmasti onnellinen
tuollaisen aviomiehen kanssa.
Niinköhän.
Jos sopii, voisitteko kertoa jotain hänestä?
Jotain hänestä?
Miten tapasitte,
miten hän kirjoitti käsikirjoituksia,
arjen keskusteluja. Mitä tahansa.
Ajattelet näin...
"Hän ja minä jaamme saman tuskan, koska...
rakastimme samaa naista."
Älkää nyt. Omani oli yksipuolista kaipausta.
Sinä rakastit häntä.
En kiellä sitä.
Hän oli ihana, todellakin.
Niin.
Joten olen teille kateellinen, herra Kafuku.
Antakaa anteeksi.
Sinä olet kateellinen...
minulle?
Anteeksi.
Otitte kuvan, eikö niin?
Otit äsken kuvan. Poista se.
Mikä sinua vaivaa?
Minä lähden nyt.
Selvä.
Lasku, kiitos. Kyllä, herra.
Olen pahoillani. Kutsuin teidät.
Ei se mitään.
Olen onnellinen,
että saan työskennellä ohjauksessanne.
Uskon, että Oto saattoi meidät yhteen.
Odotan huomista yhteistyötä kanssanne.
Niin. Nähdään huomenna.
Mikä on vialla? Näytät synkältä.
Oletko pahoillasi professorin puolesta?
Anna minun olla.
Vai oletko rakastunut hänen vaimoonsa?
Hän on paras ystäväni.
Nyt jo?
Mitä "nyt jo" tarkoittaa?
Seis.
Edelleen liikaa tunnetta?
Ryu on hyvä. Ota mallia. Jatketaan.
Olkaa hyvä ja jatkakaa.
Nainen voi ystävystyä miehen kanssa
tietyssä järjestyksessä.
Ensin hän on tuttava,
sitten rakastajatar
ja vasta lopulta hyvä ystävä.
Lattea filosofia.
Takatsuki.
Keskity tekstiisi. Lukeminen riittää.
Me emme ole robotteja.
Mitä tarkoitat?
Noudatamme tietenkin ohjeitanne.
Mutta emme ole robotteja.
Olemme parempia, jos kerrotte tavoitteenne.
Teidän ei tarvitse olla parempia.
Lukekaa vain tekstinne.
Jatketaanpa sitten.
Jatketaan siitä, mihin jäätiin.
Enkö osunut? Menikö taas ohi?
Voi piru.
Piru vieköön.
Viekää minut pois täältä. Tappakaa, jos täytyy.
En voi enää jäädä tänne.
Mikä minua vaivaa? Mitä minä teen?
Njanja! Njanja!
Esirippu.
Tämä oli tässä tältä päivältä.
Teitte kaikki hyvää työtä. Kiitos.
Herra Kafuku.
Voimmeko tehdä haastattelun festivaalin nettisivuille?
Haluaisimme videonkin. Sopiiko ulkona?
Me vain luetaan tekstiä.
Milloin alamme liikkua?
Vieraskieliset kohdat unettavat minua.
Totta! Samoin.
Ei huonossa mielessä. Se on kuin sutra.
Kuulostaa siunaukselta, kun noin sanot.
Yoonsu, missä sinä opit japania?
Opiskelin noteatteria Wasedan maisteriohjelmassa.
Koreaa, englantia, japania ja viittomakieltä.
Mahtavaa.
Japanin ja korean kieliopit ovat samanlaisia,
joten sanaston oppiminen riittää.
Englannista olen pitänyt nuoruudesta asti.
Milloin opit viittomakieltä?
Herra Kafuku, lupasitte viedä minut kotiin.
Saanko kutsua teidät meille illalliselle?
Ei, en halua häiritä.
Haluan pyytää erästä asiaa anteeksi.
Mitä? Saatte nähdä perillä.
Tulkaa molemmat sisään.
Mennään. Hän ei anna sinun odottaa nälkäisenä.
Ei siitä tarvitse huolehtia.
Minä en huolehdi. Mutta hän luultavasti kyllä.
Mennään.
Vaimoni.
Näyttää kuulemma minulta.
Ilkeää.
Hän kasvatti nämä perunat takapihalla.
Tätä halusin pyytää teiltä anteeksi.
Mikset kertonut minulle?
Teidän olisi ollut vaikea hylätä hänet.
No ei... Ette välittäisi siitä, tiedän sen.
Mutta hiljaisuus on kultaa.
Opin viittomakieltä tavattuani hänet.
Halusin osata hänen kieltään.
Hieno tarina.
Hän on ammatiltaan tanssija,
ja olin tanssiryhmän koordinaattorina
esityksessä Busanissa.
Rakastuin ensisilmäyksellä.
Älkää kertoko hänelle.
Miksi olette Hiroshimassa?
Festivaali kutsui minut kolme vuotta sitten.
Ja YoonA tuli mukaasi?
Kyllä. Mietin paljon, pitäisikö hänen tulla.
Koreassa perhe ja ystävät osaavat viittomakieltä.
Ajattelin, että hän olisi täällä yksinäinen.
Mutta päätin kuunnella häntä kuin sata ihmistä.
Koin, että olen ainoa, joka voi tukea häntä.
Miksi päätit tulla koeesiintymiseen?
"Tulin raskaaksi ja jätin tanssin."
"Mutta raskaus päättyi keskenmenoon."
"Halusin palata töihin, mutta kehoni sanoi ei."
"Mieheni kertoi teistä ja kannusti kokeilemaan."
Kiitos.
Onko harjoituksissa ollut hankaluuksia?
"Miksi kysytte siitä minulta muttette muilta?"
"Minua ei tarvitse kohdella ystävällisemmin."
"On tavallista, etteivät sanani välity."
"Mutta minä näen ja kuulen."
"Välillä ymmärrän paljon sanoja enemmän."
"Eikö se ole olennaista harjoituksissamme?"
Kyllä.
"Siksi minulla on nyt todella hauskaa joka päivä."
"Tšehovin teksti läpäisee minut
ja liikuttaa jäykistynyttä kehoani."
"Kannatti rohkaistua."
Mukava kuulla.
Maistuuko tulinen ruoka?
Kyllä, oikein hyvää.
Mitä pidätte hänen ajamisestaan?
Se on loistavaa.
Hän kiihdyttää ja hidastaa niin sujuvasti,
etten tunne painovoimaa.
Välillä unohdan olevani autossa.
Olen ollut toisen kyydissä paljon,
mutta koskaan ei ole ollut näin miellyttävää.
Nyt olen kiitollinen, että hän on kuljettajanani.
"Kehukaa joskus meitä näyttelijöitäkin noin."
Tarkoittaako tämä "kehua"?
Kyllä.
Kiitos, että kutsuitte minut.
Yoonsu meidät kutsui.
He ovat mukava pari.
Kiinnostuin harjoituksistanne.
YoonA on Sonja.
Kasetin takia mietin koko ajan, "hän on Sonja".
Tule katsomaan harjoituksia.
Ei, kiitos. Pahoittelen.
Tule katsomaan... Laitanko kasetin soimaan?
Joo.
Vanja, olette sivistynyt ja älykäs,
ja varmaan ymmärrätte,
että maailmaa eivät tuhoa rosvot...
Eikö tämän kuuntelu kyllästytä?
Ei.
Pidän tästä äänestä, ehkä siksi.
Aivan.
Kenen ääni se on?
Vaimoni.
Ai.
Menetelmäni vaatii
muistamaan koko näytelmän kulun.
Siksi kuuntelen sen monta kertaa.
Olen näytellyt Vanjaenossa itse,
joten Vanjan osuus on poistettu.
Kun olen sanonut omani, seuraava repliikki alkaa.
Vau.
Puhuin silloin totta.
Unohdan olevani autossa
ja että sinä olet täällä.
Ärsyttävää, vai mitä? Ei, se on ammattinne.
Missä opit ajamaan?
Kotiseudullani.
Kamijunitakin kylässä Hokkaidossa,
missä ei pärjää ilman autoa.
Aha.
Äitini opetti minut ajamaan,
ja olen ajanut yläkoulusta asti.
Yläkoulusta? Niin.
Äitini oli töissä yökerhossa Sapporossa.
Hän matkusti junalla, joten yläkoulusta lähtien
vein hänet asemalle ja sieltä takaisin.
Asema oli tunnin matkan päässä.
Vein hänet iltaviideltä ja hain aamuseitsemältä.
Kahden tunnin ajomatkan ajan
äitini halusi nukkua.
Jos herätin hänet, hän potkaisi selkääni
ja löi minua perillä.
Sen takia opin ajamaan
huonoillakin teillä äitiä herättämättä.
Aivan.
Tulin iloiseksi siitä mitä sanoitte.
Ei...
Olen kiitollinen äidilleni ajotaidostani.
Hän opetti perusteellisesti,
vaikkakin vain hänen itsensä vuoksi.
Aivan. Niin.
Niin varmasti.
Kerrotko minulle koko totuuden myöhemmin?
Totta kai.
Minusta tuntuu,
että totuus,
mikä hyvänsä, ei ole niin kamala.
Kaikesta kamalinta on,
että totuus jää tietämättä.
Houkuttelisipa hänenlaisensa mies minua,
ja voisin antautua hänen syliinsä.
Taidan olla...
itsekin vähän ihastunut häneen.
Kyllä, tulee ikävä, kun hän ei tule.
Omatuntoni painaa,
kuin olisin tappanut tuon miehen.
Minä istahdan ja...
Suljen silmäni näin ja mietin...
Parin sadan vuoden kuluttua elävät ihmiset,
joille me nyt raivaamme tietä,
muistelevatko he meitä hyvällä?
He unohtavat kaiken.
Ihmiset eivät muista,
mutta Jumala muistaa.
Kiitos, hyvä tietää.
Anteeksi, että olemme myöhässä.
Vanja tai Jelena on useimmissa kohdissa.
Teimme kertauksia ja aloitimme läpivedon.
Olen pahoillani.
Oikeastaan tämä oli paras ratkaisu.
Tekinhän voitte liikkua vähän?
Elämäni on peruuttamattomasti menetetty.
Ajatus kuristaa minua yötä päivää kuin paha henki.
Menneisyyteni meni ohi ilman mieltä.
Ja nykyhetki on vielä pahempi.
Tässä ovat elämäni ja rakkauteni, mitä teen niille?
Mitä tapahtui...
Puhutte rakkaudestanne, mutta en tiedä...
mitä voin tehdä.
En voi sanoa muuta.
Antakaa anteeksi. Hyvää yötä.
Pyydän teitä ymmärtämään... Seis.
Mitä ajattelette?
Minusta ohjaajan pitäisi arvioida.
Kamalaa.
Samaa mieltä. Olimme parempia koeesiintymisessä.
Miksiköhän?
Koska olen oppinut dialogia,
joten käytän vastanäyttelijääni merkin antajana.
Jos en opettele dialogia, en voi näytellä.
Selvä. Ajattelin, että näin voisin
huomioida muiden tunteita paremmin.
Jos opettelisin heidänkin osuutensa,
voin reagoida paremmin.
Vai niin.
Mitä jos luettaisiin taas kirjaa?
Toisen näytöksen alusta.
Voinko nauhoittaa dialogin? Tietysti.
Voit aloittaa.
Kuka siellä on?
Sinäkö, Sonja?
Kyllä.
Herra Kafuku.
Olen pahoillani tämänpäiväisestä.
Ei se mitään.
Kuuntelin vain hänen huoliaan.
Muttet osaa englantia etkä mandariinikiinaa.
Ja hän ei puhu japania.
Niin.
Siksi päädyimme...
Ole järkevä.
Anteeksi.
Minulla ei ole muuta sanottavaa.
Voisitko jatkaa ajamista jonnekin?
Jonnekin?
En ole juurikaan nähnyt Hiroshimaa.
Jokin paikka, mistä pidät.
Selvä.
Eikö näytäkin vähän lumelta?
Tien päässä on Hiroshiman rauhanpuisto.
Atomikupolin ja muistohaudan välillä
on "rauhan akseli".
Tämän rakennuksen suunnittelija loi atriumin,
jotta linja jatkuisi esteettä merelle asti.
Miten päädyit Hiroshimaan?
Odota, ei ole pakko kertoa.
Kotimme takana oli kukkula.
Viisi vuotta sitten,
maanvyöry ja lietevirta tuhosi talomme.
Äitini kuoli siinä onnettomuudessa.
Olin täyttänyt 18 juuri sitä ennen
ja saanut virallisesti ajokortin.
Auto oli kunnossa,
joten ajoin sillä pois hautajaisten jälkeen.
Olet siis nyt 23vuotias.
Niin.
Ilman paikkaa minne mennä, jatkoin länteen.
Mutta autoni hajosi Hiroshimassa,
eikä minulla ollut rahaa korjata sitä.
Aloin ajaa noita jäteautoja.
En osaa muuta kuin ajaa.
Aiotko jäädä tänne?
En tiedä.
Sukunimeni Watari on isältäni.
Se on yleinen Shimanessa ja Hiroshimassa.
Mutten ole tavannut isääni
enkä edes tiedä, onko hän elossa.
Aivan.
Teidän sukunimenne Kafuku
on aika harvinainen?
Kirjaimellisesti "koti" ja "hyvä onni".
Se on hyväenteinen.
Noin vaimonikin sanoi ennen liittoamme.
Vau.
Vaimoni nimi on Oto.
Oto. Niin kuin "ääni".
Oto Kafuku. Aikamoinen nimi.
Tärkein syy, miksi hän empi naimisiinmenoa.
Nimestä tulisi liian uskonnollinen.
Hän kuoli kaksi vuotta sitten.
Aivokalvon alaiseen verenvuotoon.
Kun tulin kotiin, hän makasi lattialla
eikä ikinä palannut tajuihinsa.
Kammottaako nauhoitus nyt?
Ei ollenkaan.
Päinvastoin, se on...
Anteeksi!
Kiitos!
Minä pidän autostanne.
Huomaa, että siitä on pidetty huolta,
joten haluan ajaakin huolellisesti.
Mennään.
Apua, riittää jo.
Olen jo 47vuotias.
Jos elän 60vuotiaaksi, jäljellä on 13 vuotta.
Todella pitkä aika.
Miten minun pitäisi elää nuo 13 vuotta?
Onpa kaunis ilma.
Niin.
Mennään tuonne.
Miksi itket?
En tiedä, muuten vain. Itkettää ilman syytä.
No niin, nyt minäkin aloin itkeä.
Olet vihainen minulle,
koska luulet minun naineen isäsi laskelmoiden.
En tiedä, uskotko minua,
mutta vannon sinulle,
että menin naimisiin rakkaudesta.
Olin ihastunut kuuluisaan professoriin.
Nyt tiedän, että rakkaus oli keinotekoista,
mutta silloin se vaikutti aidolta.
En voinut sille mitään.
Mutta olet katsonut minua tuomitsevasti
terävillä, epäilevillä silmilläsi häistä lähtien.
Lopeta, lopeta. Teimme jo sovun.
Unohdetaan menneet.
Älä katso sillä tavalla.
Se ei sovi sinulle.
Ihmisiin pitää luottaa, muuten ei voi elää.
Hei.
Sano rehellisesti.
Oletko onnellinen?
En.
Toivon sinulle onnea
koko sydämestäni.
Minä olen vähämerkityksinen sivuhenkilö.
Musiikissa, mieheni kodissa, romansseissa...
Missä ikinä olenkin,
olen pelkkä sivuhenkilö.
Rehellisesti sanoen, Sonja...
Nyt kun mietin, olen hyvin onneton.
Minulle ei ole onnea tässä maailmassa.
Miksi sinä naurat?
Olen onnellinen.
Vain niin onnellinen.
Nyt tekee mieli soittaa pianoa.
Soita. Kuuntelen mielelläni.
No niin!
Juuri äsken tapahtui jotain.
Mutta edelleen vain näyttelijöiden välillä.
Sitten seuraava askel:
avaamme sen yleisölle.
Luomme hetken kokonaisuudessaan näyttämöllä.
Käydään kolmaskin näytös läpi. Takatsuki.
Selvä.
Onpa kylmä. Niin.
Kiitos tästä päivästä.
Mistä?
Ei mistään.
Voisimmeko jutella?
Jos sopii, jossain lähellä. Ihan lyhyesti.
Missä autosi on?
Se on korjattavana.
Tämänpäiväisestä...
Mitä tapahtui?
Janicen ja YoonA:n välillä.
Vain he tietävät vastauksen.
Sen voin sanoa,
että tekstillä on voima saada sellaista aikaan.
Herra Kafuku, miksette te näyttele Vanjaa?
Tšehov on kauhistuttavaa.
Kun repliikkejä lausuu, todellinen minä paljastuu.
Eikö sinusta tunnu siltä?
En kestä sitä enää.
En voi enää antautua tälle roolille.
Mutta miksi sitten minä?
Tuntuu, etten sovi tähän tuotantoon.
En ole omiani tähän rooliin.
Yleisö ajattelee varmasti samoin.
Olin koeesiintymisessä epätoivoinen ja sekaisin.
En tiennyt mitä tein.
Miksi kuitenkin valitsitte minut?
Oto toi meidät yhteen.
Älkää kaunistelko. Olen vakavissani.
Tulin tänne, jotta muuttuisin.
Et hallitse itseäsi kovin hyvin.
Totta.
Sikäli olet kelvoton.
Mutta näyttelijälle se ei ole aina haitaksi.
Et ole ollut hullumpi kokeessa ja harjoituksissa.
Pystyt antautumaan vastanäyttelijällesi.
Tee sama tekstille.
Antaudu ja vastaa tekstille.
Vastaa?
Teksti kysyy sinulta kysymyksiä.
Jos kuuntelet ja vastaat, koet saman kuin hekin.
Mene edeltä. Vien sinut hotelliin.
Saisinko laskun?
Kiitos.
Herra Kafuku lupasi viedä minut hotellille.
Selvä. Samaan paikkaan?
Käyn maksamassa pysäköinnistä.
Missä Takatsuki on?
Anteeksi. Mennään.
Herra Kafuku.
Minä olen tyhjä.
Sisälläni ei ole mitään.
Sanoitte, että teksti kysyy kysymyksiä.
Aistin sen Oton käsikirjoituksista.
Tulin tänne, jotta kokisin sen uudestaan.
Joten...
Se, että Oto toi meidät yhteen,
on loppujen lopuksi totta.
Ymmärrän sen viimein.
Otolla ja minulla...
Niin.
Meillä oli tytär.
Hän kuoli keuhkokuumeeseen 4vuotiaana.
Hän olisi nyt 23vuotias.
Onnemme loppui tyttäremme kuolemaan.
Oto lopetti näyttelemisen.
Minä palasin teatteriin TV:n sijaan.
Oto lamaantui vuosien ajaksi.
Eräänä päivänä hän alkoi kirjoittaa tarinoita.
Ei, hän alkoi kertoa niitä.
Hänen ensimmäinen tarinansa...
syntyi harrastettuamme seksiä.
Hän alkoi yhtäkkiä kertoa sitä sen jälkeen.
Mutta aamulla hän muisti sen vain hämärästi.
Minä muistin kaiken, joten kerroin hänelle.
Hän laati käsikirjoituksen ja lähetti kilpailuun.
Se voitti, ja käsikirjoittajan ura alkoi.
"Se" iski häneen ajoittain seksin jälkeen.
Hän kertoi tarinan minulle muistettavaksi.
Kerroin sen aamulla, ja hän teki muistiinpanoja.
Siitä tuli meille tapa.
Seksillä ja tarinoilla oli vahva kytkös.
Vaikka siltä ei näyttänyt.
Hän sai orgasmista tarinan langan ja kutoi sen.
Se oli hänen tapansa kirjoittaa.
Ei ihan aina.
Mutta "se" iski aina uran vaikeina hetkinä.
Noista tarinoista tuli...
meille side, jolla selvisimme lapsen kuolemasta.
Minusta sovimme hyvin yhteen.
Tarvitsimme toisiamme selvitäksemme elämästä.
Sekä arkemme että seksielämämme
oli hyvin tyydyttävää.
Ainakin minulle.
Mutta...
Otolla oli muita miesystäviä.
Älä huoli hänestä.
Oto makasi muiden miesten kanssa.
Ei vain yhden.
Ehkä Oton sarjojen näyttelijöiden.
Suhde päättyi aina kuvausten päätyessä,
ja toinen alkoi seuraavan sarjan myötä.
Onko siitä todisteita?
Olen nähnyt heidät.
Oto toi välillä heitä kotiimme.
En silti ikinä epäillyt hänen rakkauttaan.
Ei ollut syytä epäillä.
Oto rakasti ja petti minua niin luonnollisesti.
Siteemme oli ehdottomasti syvä.
Hänellä oli silti sisällään
paikka, johon en voinut katsoa, synkkä pyörre.
Kysyittekö siitä häneltä koskaan?
Pelkäsin eniten menettäväni hänet.
Jos hän olisi tiennyt, tasapaino olisi mennyttä.
Entä jos hän olisi halunnut, että kysyisitte?
Kertoiko Oto sinulle jotain?
Voinko kertoa teille tarinan, jonka Oto kertoi?
Voit.
Se on mystinen tarina.
Lukiolaistyttö hiipii ensirakkautensa kotiin.
Olen kuullut saman tarinan.
Tyttö oli ollut aiemmin nahkiainen.
Niin.
Hän käy siellä usein, ja jättää merkin.
Kerran hän alkaa masturboida Yamagan sängyssä.
Joku tulee kotiin, mutta tarina loppuu siihen.
Ei.
Ei se lopu siihen.
Tiedätkö, mitä sitten tapahtuu?
Tiedän.
Kuka se sitten oli?
Kuka tuli yläkertaan?
Toinen tunkeilija.
Toinen?
Niin.
Se ei ollut Yamaga eikä isä tai äiti.
Pelkkä murtovaras.
Varas löytää tytön puolialastomana
ja yrittää raiskata.
Tyttö iskee kynällä miehen vasempaan silmään.
Hän kamppailee epätoivoisesti
ja iskee kynällä ohimoon ja kaulaan, monesti.
Hän huomaa, että mies menee veltoksi.
Hän tappoi murtovarkaan.
Hän pesee veren pois suihkussa ja menee kotiin.
Merkki, jonka hän jätti Yamagan huoneeseen,
oli murtovarkaan ruumis.
Seuraavana aamuna hän menee kouluun
tunnustaakseen Yamagalle kaiken.
Mutta Yamaga on koulussa samanlainen kuin aina.
Hän pelaa jalkapalloa kuin ennenkin.
Sama juttu seuraavana päivänä.
Mikään ei ole muuttunut.
Mitä ruumiille on tapahtunut?
Kuvitteliko tyttö kaiken?
Hän menee Yamagan kotiin,
mutta mikään ei poikkea tavallisesta.
Paitsi yksi asia...
Oven eteen on asennettu valvontakamera.
Ettei häntä epäillä, hän kulkee ohi pysähtymättä.
Jotain kauheaa oli tapahtunut,
ja hän oli syyllinen,
mutta kaikki tuntui tyyneltä ja samanlaiselta.
Mutta maailma oli ehdottomasti pahaenteisempi.
Hän kääntyy takaisin.
"Minun...
on otettava vastuu teostani."
"En voi teeskennellä, ettei sitä tapahtunut."
"Sillä se ehdottomasti tapahtui."
"Minä tapoin sen miehen."
Avain ei ole enää ruukun alla oven vieressä.
Hän tuijottaa valvontakameraan.
Se on ainoa muutos, jonka hän on saanut aikaan.
Hän katsoo kameraan
ja toistaa sanojaan monta kertaa.
Niin selkeästi, että tulee ymmärretyksi.
"Minä tapoin hänet."
Tämän verran minä tiedän.
Ehkä tarina päättyy tähän tai ehkä se jatkuu.
Vaikka tarinasta jää paha jälkimaku,
kun kuulin sen häneltä,
koin, että Oto välitti minulle jotain tärkeää.
Herra Kafuku.
Tietääkseni Oto oli todella ihana nainen.
Tiedän vain pienen osan teihin verrattuna.
Siltikin tiedän sen varmuudella.
Saitte elää hänen kanssaan 20 vuotta.
Teidän tulee olla siitä kiitollinen.
Niin minä ajattelen.
Mutta vaikka luulee tuntevansa jonkun hyvin,
vaikka rakastaisi häntä syvästi,
toisen sydämeen ei kannata katsoa.
Niin vain satuttaa itseään.
Mutta jos oikein yrittää,
omaan sydämeensä pitäisi pystyä katsomaan.
Loppujen lopuksi meidän tehtävänämme
on olla rehellinen sydämellemme
ja löytää sovinto sen kanssa.
Jos haluaa katsoa ihmistä oikeasti,
ainoa vaihtoehto on
katsoa itseään avoimesti ja syvästi.
Näin minä ajattelen.
Voit mennä nyt.
Ei kuulostanut siltä, että hän valehtelisi.
En osaa sanoa, onko se totuus,
mutta hän kertoi, mikä oli hänelle totta.
Tunnistan sen.
Kasvoin valehtelijoiden keskellä.
Minun piti havaita se selviytyäkseni.
Oletteko varma? Olen.
Tuolla ne töykeät hanhet taas menevät!
Niin moukkamaisia!
Pysäytä tuo mies! Hulluksi tullut!
Anna se minulle! Anna minun mennä, Jelena!
Missä hän on?
Tuollahan hän!
Ei!
Enkö osunut?
Ammuinko taas ohi?
Voi piru.
Piru vieköön!
Viekää minut pois täältä!
Mikä minun on?
Tappakaa, jos on pakko. Tänne en voi jäädä!
Mitä minä teen?
Tuo oli hyvä.
Vanja voi tappaa Serebrjakovin.
Se muuttaa tarinaa.
Takatsuki, se oli hyvä.
Takatsuki... Odottakaa.
Mitä...
Olen Kato PohjoisHiroshiman poliisista.
Anteeksi.
Koshi Takatsuki?
Niin. Voisimmeko puhua toisaalla?
Täällä on hyvä.
Sunnuntaina 24. marraskuuta,
puoli kahdeksan aikaan Shintenchin puistossa,
riitelitte miehen kanssa ja löitte häntä.
Pitääkö paikkansa?
Näytte valvontakamerasta.
Mies kuoli eilen sairaalassa.
Niin, näin uutisen.
Tein sen. Pitää paikkansa.
Tulkaa kanssamme poliisiasemalle.
Saanko vaihtaa vaatteet? Saatte.
"PohjoisHiroshiman poliisiasema"
Asianajaja sanoi, että Takatsuki myönsi kuolemantuottamuksen.
Voinko tavata hänet? Ette vielä.
Pitää päättää, mitä näytelmän kanssa tehdään.
Pitääkö sitä miettiä nyt?
Kyllä. Se on asia, jota on mietittävä.
Meillä on kaksi vaihtoehtoa.
Peruutus,
tai te esiinnytte.
En voi näytellä.
Osaatte kaikki repliikit.
Japaninkielinen Vanja olisi helpoin ratkaisu.
Yoonsu.
Miksi tästä täytyy keskustella nyt?
En voi tehdä sitä.
Sitten peruutetaan.
Sopiiko se?
Antakaa aikaa miettiä.
Voimme odottaa kaksi päivää. Se on raja.
Ymmärrän.
Palaan asiaan.
Tiedätkö paikkaa, missä...
voin ajatella rauhassa?
Ajan teidät jonnekin.
Kamijunitakin kylä.
Haluatko näyttää minulle
paikan, jossa kasvoit?
Siellä ei ole mitään.
Jos se sopii.
Ei haittaa.
Tulen rattiin jossain kohtaa.
Vuorotellaan, niin päästään perille päivässä.
Ei vuorottelua.
Miksei? Koska tämä on ammattini.
Pärjään vuorokauden ilman unta.
Kiitos. Voit levätä enemmänkin.
Voin nukkua lautalla. Selvä.
Sinä päivänä, kun Oto kuoli...
Hän halusi jutella, kun tulen kotiin.
Äänensävy oli lempeä mutta päättäväinen.
Päiväni oli tyhjä, mutta jatkoin ajamista.
En voinut mennä kotiin.
Luulin, että kun menisin kotiin,
välimme eivät olisi enää ikinä ennallaan.
Löysin hänet lattialta, kun tulin myöhään illalla.
Soitin ambulanssin,
mutta hän ei ikinä palannut tajuihinsa.
Mitä jos olisin tullut vähän aiemmin?
Mietin sitä joka päivä.
Minä...
tapoin äitini.
Kun maanvyöry tuhosi kotimme,
minäkin olin talossa.
Sain ryömittyä ulos romahtaneesta talosta.
Katselin hetken puoliksi sortunutta taloa.
Sitten maanvyöry tuhosi talon kokonaan.
Äitini löytyi kuolleena vyörymän alta.
Tiesin, että hän oli vielä sisällä.
En tiedä, miksen pyytänyt apua
tai miksen pelastanut häntä.
Vihasin häntä, mutta tunsin muutakin.
Poskeni arpi on siitä onnettomuudesta.
Siitä voisi tehdä huomaamattomamman,
mutten halua poistaa sitä.
Jos olisin isäsi,
halaisin sinua ja sanoisin:
"Se ei ole sinun syytäsi."
"Et tehnyt mitään väärää."
Mutta en voi tehdä niin.
Sinä tapoit äitisi,
ja minä tapoin vaimoni.
Niin.
Riiteli Kazuya Yamauchin kanssa
ja löi tätä useita kertoja kasvoihin.
Yamauchi vietiin sairaalaan mutta kuoli.
Takatsuki on esiintynyt sarjoissa ja elokuvissa,
mutta kun suhde alaikäiseen paljastui,
hän jätti agenttitoimistonsa
ja on toiminut freelancerina.
Hyvää huomenta.
"Kukkia ja vihanneksia"
Onko tämä se paikka, missä...
Varmaankin.
Tämä on muuttunut paljon.
Voidaanko kiivetä ylös?
Tuo on meidän talomme.
Äidilläni oli
toinen persoona, jonka nimi oli Sachi.
Sachi.
Niin.
Hän ilmestyi, kun olin 14.
Hän sanoi olevansa 8vuotias
muttei vanhentunut neljässä vuodessa.
Sachi ilmestyi usein sen jälkeen,
kun äitini oli hakannut minua.
Mieli ja keho eivät tuntuneet sopivan yhteen,
joten hän ei voinut liikkua hyvin.
Hän yritti kävellä mutta kaatuili
ja päätyi vain kyyristymään.
Sachi rakasti käsin ratkaistavia pulmapelejä.
Teimme ristikoita yhdessä.
Sachi itki paljon ilman syytä.
Tuolloin halasin häntä
ja silittelin hänen selkäänsä.
Pidin niistä hetkistä.
Viimeinen kaunis asia äidissäni
kiteytyi Sachissa.
Sachi oli...
minun ainoa ystäväni.
En tiedä, oliko äiti psyykkisesti sairas,
vai näyttelikö hän pitääkseen minut lähellään.
Mutta vaikka hän olisi näytellytkin,
hän teki sen sydämestään.
Luulen, että Sachi oli äitini keino
selviytyä helvetillisestä todellisuudesta.
Kun maanvyöry sattui,
tiesin, että äidin kuolema
merkitsisi myös Sachin kuolemaa.
Siltikään...
en liikahtanut.
Se on likaista.
Herra Kafuku, Otosta puhuen...
olisiko teille raskasta hyväksyä hänet
ja kaikki hänessä omana aitona itsenään?
Ehkei hänessä ollut mitään mystistä.
Voisiko hänen vain ajatella olleen sellainen?
Siinä, että hän rakasti teitä sydämestään
ja hakeutui toisen miesten seuraan,
ei ole minusta mitään ristiriitaista
eikä se kuulosta petolliselta.
Onko se outoa?
Olen pahoillani.
Minun...
olisi pitänyt osata loukkaantua.
Päästin jotain aitoa käsistäni.
Olin niin syvästi loukkaantunut.
Sekopäisyyteen saakka.
Mutta...
Sen takia...
teeskentelin välinpitämätöntä.
En kuunnellut itseäni.
Siksi menetin Oton.
Ainiaaksi.
Nyt ymmärrän sen.
Minä haluan tavata Oton.
Ja huutaa hänelle.
Soimata häntä.
Siitä, että hän valehteli minulle jatkuvasti.
Haluan pyytää anteeksi.
Sitä, etten kuunnellut.
Sitä, etten ollut vahva.
Haluan saada hänet takaisin.
Haluan, että hän elää.
Haluan puhua hänen kanssaan vielä kerran.
Haluan nähdä hänet.
Mutta on liian myöhäistä.
Peruuttamattomasti.
En voi sille mitään.
Ne, jotka jäävät eloon,
miettivät jatkuvasti kuolleita.
Tavalla tai toisella
se jatkuu kauan.
Sinun ja minun
on elettävä noin.
Meidän täytyy elää.
Tässä käy hyvin.
Minä uskon,
että meidän käy hyvin.
En ole hiljaa! Odota, en lopettanut!
Olet tuhonnut elämäni. En ole koskaan elänyt!
Sinun takiasi tuhlasin elämäni parhaat vuodet.
Olet pahin viholliseni!
Minä en kestä.
Mitä sinä tahdot?
Minä lähden.
Millä oikeudella puhut tuohon sävyyn?
Hölmö!
Jos tila on sinun, ota se. Minä en tarvitse!
Tämä on kuin helvetti. En kestä, lähden nyt!
Olen lahjakas ja älykäs. Rohkeakin.
Minusta olisi voinut tulla Schopenhauer
tai Dostojevski. Jo riittää!
Tulen hulluksi. Äiti, olen epätoivoinen.
Tottele professoria!
Äiti, mitä minun pitää tehdä?
Ei, älkää sanoko. Tiedän, mitä on tehtävä.
Saat maksaa tästä!
Jean!
Sonja.
Minun on niin paha olla.
Tietäisitpä, miten paha minun on olla.
Minkäs sille voi?
Meidän täytyy elää.
Kyllä, me elämme, Vanjaeno.
Elämme pitkän, pitkän rivin päiviä,
ja pitkiä iltoja.
Kestämme kärsivällisesti kohtalon koettelemukset.
Vaikkemme tunne rauhaa,
teemme työtä toisten hyväksi
nyt ja kun olemme tulleet vanhoiksi.
Ja kun hetkemme koittaa,
me lähdemme nöyrästi.
Ja haudan takana sanomme Hänelle,
että olemme kärsineet,
olemme itkeneet,
että elämä on ollut vaikeaa.
Ja Jumala...
armahtaa meidät.
Sitten sinä ja minä...
me näemme valoisan, ihanan,
unenomaisen elämän silmiemme edessä.
Me iloitsemme
ja lempeästi hymyillen
katsomme taaksepäin näitä murheitamme.
Ja sitten, vihdoin,
saamme levätä.
Minä uskon siihen.
Uskon palavasti sydämeni pohjasta.
Kun hetkemme koittaa,
sitten lepäämme.
Tarvitsetko muovikassia?
Ei kiitos.
Talletetaanko pisteet? Ei.
.::TWA - Your Source Of Quality!::.
Ohjaus Ryusuke Hamaguchi
Perustuu Haruki Murakamin samannimiseen novelliin
Suomennos: Makiko Lommi Saga Vera