És l'última ampolla.
Aprofitem-la.
Mira, l'esquirol ha tornat.
Ei, petit!
Jane, els diners del dormitori!
No puc més.
Què?
No vull seguir fugint.
Doncs parem de fugir.
Contén-los des del porxo, amor.
Si els distreus, els podré flanquejar...
John?
Tres-cents quaranta-set!
Hola, hola, et donem la benvinguda
Introdueix-hi trossos d'ungla
Miro la pantalla i prou?
Quant fas d'alçada?
Faig 1,62 m
si em poso recta.
De quina ètnia ets?
Mig japonesa, mig...
blanca escocesa.
Estàs disposada a traslladar-te?
Sí, cap problema.
No tinc res que em lligui.
Soc organitzada, estic ben preparada.
Sí, hi ha qui deu considerar que soc de tipus A,
però crec que soc eficient.
El meu màster?
La CIA.
No, gairebé, però no em van escollir.
Juraria que ja us n'havia parlat.
Em van dir que tenia tendències antisocials.
Introdueix-hi trossos d'ungla
He de prémer alguna cosa?
Faig 1,82 m.
Bé, 1,80 m.
Afroamericà.
Sí, totalment.
Sí, sens dubte, per una bona oportunitat.
És clar.
M'he mogut molt.
Formació bàsica.
Combat militar, cos a cos.
Drons.
No diria que és deshonest, no.
Però poden dir el que vulguin.
Has matat algú? Quantes persones?
Una persona, per accident.
I 13 deliberadament.
Quants diners tens actualment?
Preferiria no dir-ho...
Uns 14.000.
Crec que 366 $
i algunes monedes.
No estic desesperat.
Pregunta difícil.
M'encanta menjar.
La pasta.
I potser la cuina coreana...
La barbacoa.
Les dues.
La teva pitjor qualitat?
Potser que soc reservada.
Soc competitiu.
Massa.
Si no m'equivoco,
va dir que no tenia intel·ligència emocional.
Crec que va dir "insensible i manipuladora".
Però per això va bé, no?
"T'estimo"?
En veu alta?
Ho he dit a dues dones i a la meva mare,
però això compta?
No. Mai.
Potser... Un parell de cops.
Puc fer una pregunta? Què hi té a veure, això?
Hola.
Puc entrar-hi?
Sí.
Passa.
Soc la Jane.
Jo, en John.
Hi ha una nota.
"Per al primer dia de matrimoni."
Que maco.
Genial. Armes.
Ei, mira això.
És una Alien.
Té un contrapès amb el...
Sí, per reduir el retrocés. Ja.
Sí.
Falta la contrasenya.
N'he vist una aquí.
Sí. Aquesta.
Gràcies.
D'acord.
"Hola, hola.
"Seguiu la dona. Restaurant Marseille a les 12:00 h.
"Seieu i intercepteu el paquet.
"Coordenades d'entrega. Divertiu-vos-hi."
Qui deu ser?
Una espia estrangera?
Sí, o d'intel·ligència.
Sí, ja ho descobrirem demà.
I ara què?
Això és nostre.
Carnet, targeta de crèdit, permís d'armes...
Certificat de matrimoni.
Gràcies.
De res.
Estem casats.
Sembla que ara estem casats.
Sí.
És estrany.
Sí, bastant.
Vols l'habitació principal?
Merda.
Deu venir amb la casa.
Li agrades.
- Vols una copa...? - Puc agafar la de convidats.
- No, queda't la principal. - D'acord.
Estic cansada, així que vaig tirant.
- D'acord, és clar. Endavant. - Sí.
M'instal·laré per aquí.
Ens veiem al matí.
- Sí, fins demà. - D'acord.
- Encantat de coneixe't. - Igualment.
És exactament el que necessitava: un repte que m'ajudi
a creure en mi mateixa.
Em subestimo molt, però crec que...
Passa.
Ei.
No sabia si venir a dir bona nit o què.
I la samarreta?
Ja... Veig que la relació va ràpid.
Sí.
No cal que la reguis.
Té un temporitzador.
Tinc problemes amb la confiança, així que...
Tinc una aplicació que et diu si...
li poses massa aigua o no, i així pots saber-ho.
D'acord.
Molt bé.
Fins demà.
Sí, bona nit.
Bona nit.
Baix feia calor...
Per això vaig sense samarreta.
Aquí fa més fred.
L'escalfor puja, si encens l'aire...
No ho he fet.
Estava fent esport i tenia calor.
- Era... Fins demà. - D'acord.
Molt bé.
Bona nit.
Hi ha un cranc força gran allà.
On?
No t'aixequis, l'espantaràs.
Una taula per a dos.
És clar. Teniu reserva?
No.
D'acord. Un segon, si us plau.
Crec que és ella.
Molt bé. Veniu per aquí.
Gràcies.
Aquí, si us plau.
No m'agrada gaire aquesta taula.
Pot ser aquella d'allà? És la nostra preferida.
- És clar. - Gràcies.
- Moltes gràcies. - Gràcies.
Hola. Us puc portar alguna cosa?
Un cafè, si us plau. I un croissant?
Molt bé.
Te verd.
Gràcies.
És baixeta.
A la foto semblava més alta.
Veus el paquet?
Encara no.
Ostres, li encanta el sandvitx.
Creus que és el paquet?
Mira.
Agafa alguna cosa de la bossa.
És una tauleta.
Pots llegir què hi diu?
"Deu llocs per viatjar sol."
Ostres, perdoneu.
Ja està.
- Renoi. - Vaja.
És...
Sí, gràcies.
Gràcies.
Molt bé.
- Gràcies. - Merci.
No hi ha res com la cafeïna per als nervis, oi?
Et puc preguntar una cosa?
Vas demanar risc alt?
Sí. I tu?
També.
És estrany, esperava...
Esperava una primera missió diferent.
Com què?
No ho sé...
Més acció. No ho sé, més...
No ho sé, diferent...
Ens ho estan posant fàcil.
Sempre és així al principi.
Sí.
Com et van trobar?
Com et van contractar?
Per e-mail.
Un e-mail?
- L'e-mail? - Sí.
"Hola, hola."
Sí. "Hola, hola."
Exacte.
Sí. És estrany
que no diguessin que ens emparellarien fins al final.
Ja veus.
És intel·ligent, per això.
Per què?
Crides menys l'atenció.
És més difícil que desertis si tens un company.
És una antiga tècnica del KGB.
Com mola.
Molt romàntic.
I...
- És el teu primer cop a Nova York? - No.
Com et deies abans?
Jane, no.
D'acord.
Només xerro. Estic intentant...
Perdona.
Has matat algú?
D'acord.
No, la veritat és que no.
- De debò? - Sí.
I tu?
Ho sembla?
- Una mica sí. - Au, va!
Sí que ho has fet. En tens els ulls.
Com són els ulls?
Ulls de depredadora, així una mica junts.
- Què? - Les preses els tenen aquí.
Els depredadors...
Què dius? No tinc els ulls així.
Tu sí que els tens.
I...
Sí.
Ja havies estat aquí.
Què hi feies, aquí?
Un viatge de l'insti.
Sí. Em vaig escapar per menjar creps amb un pedòfil.
Què?
- Merda. - Què dius?
Se'n va. Som-hi.
Sortim. Tens efectiu?
Sí que en tinc.
Arriba el contacte.
Això és l'entrega?
Porta alguna cosa?
No veig cap paquet.
Sembla personal.
Podria ser el fill.
O el seu xicot.
Què?
- Pensava que feies broma. - No.
No ho veig.
I tu què ets?
Ex FBI o CIA?
Més o menys.
Et van fotre fora?
Més o menys.
M'has d'explicar alguna cosa.
No et conec.
Però estem casats.
Fem una treva?
O anem al més bàsic?
D'acord, sí.
- Com què? - Com...
Jo trec les escombraries, però no planxo.
D'acord.
M'agrada llegir per dormir.
Rento els plats mentre cuino.
- Un militar. - Un emmarat.
Què és el pitjor de tu?
No perdo cap discussió.
- No. - Sí.
- No. - Ja ho sé, fot. Però sempre tinc raó.
Ho sé.
Aquest matrimoni comença bé. Ideal.
- Sí. - Ja veus.
I si no va bé?
El matrimoni?
La missió.
No fallarem.
Potser els diners són el paquet?
Potser això?
És difícil de dir.
Molt bé.
D'acord.
- Què et sembla? - D'acord.
Molt bé, molt bé.
L'he cagat.
- De debò? - Sí, l'he cagat.
Però no m'importa.
M'ho semblava i llestos. No passa res, d'acord?
Sí, és clar. Segur.
- No soc un imbècil, d'acord? - No.
Li desitjo el millor.
No hi ha dona més feliç.
No soc un imbècil.
No, gens ni mica. Se'n va.
TEATRE CHERRY LANE
Molt bé. Ha de ser aquí.
Sí.
Jo distrec i tu busques com entrar.
Bé. Vols fer-ho tu?
Sí, i després t'escric.
Molt bé.
- No tinc... - No tens el meu número.
- Me'l dones...? - O...
- Sí, apunta. - Sí, vinga...
Que quedi clar: no soc aquí per rotllets.
Volia posar-te això a l'orella.
Perdona.
- Puc? - Sí.
- Perdona. - No, perdona tu.
Puc? No t'he dit res. És culpa meva.
- No, no. Endavant. Pensava que... - Sí, ja.
- Vols fer-ho tu? - No, fes-ho.
Molt bé.
- Ja està. - D'acord.
- Gràcies. - De res.
- I això... - Sí.
Molt bé. John Smith.
D'acord.
Vull una entrada.
Aquí no les pot comprar.
- Què vol dir? - Això no és un cinema.
En falta una.
Mare, on tens l'entrada?
L'has agafat tu.
Mare, on tens l'entrada?
No et conec.
Ostres.
La pots ajudar amb l'entrada?
He d'ajudar el pare a dins i ella no hi toca.
Estàs ben maca, Mary. Amb aquests quilos que has guanyat.
Estic massa grassa...
Em sents?
Jane?
He detectat un error en el pla.
Disculpa, perdó.
Escriu-me.
He de baixar de pes.
Per això has menjat tan poc?
Soc a dins.
Res per allà?
Encara no.
Aquesta dona ha entrat per veure l'obra?
Ningú més podria fer-ho
sense morir d'indigestió.
Molt bé. Ha estat emocionant durant un moment.
Bé, no tan interessant com l'obra. Sembla divertida.
I això que has comentat del pedòfil i les creps, era...
Era veritat o te'n foties, de mi?
Sí, tenia 14 anys.
I què va passar?
Un tal Paio Amor ens va convidar
a una amiga i a mi a menjar creps.
"Paio Amor"? Crec que te'n fots, de mi.
Quina edat tenia?
Uns 40.
40 llargs.
No sé què dir-te. Sembla una història inventada.
Teníem gana i érem en un lloc públic.
I no et pot passar res dolent.
Sobretot a Nova York.
I què? Què va passar?
Vam menjar i ell va pagar-ho.
Que bé, suposo.
Com va acabar?
Cadascú se'n va anar pel seu costat i ens vam pixar de riure.
Sort que vau esperar que no hi fos,
per no fer-li mal.
No érem monstres, John.
No us estava dient "monstres".
No sé què pensar de la història. Si és real, ja em diu molt de tu.
Per què has vingut?
- Merda. - Què?
Què passa?
Se'n va.
Té el paquet.
Des de quan?
Del guarda-roba.
Com és?
Una caixa marró.
I quin és el pla?
No ho sé. Deixa'm pensar.
Han dit que interceptem el paquet. L'agafem i llestos?
No, hem de ser més discrets.
Molt bé. I llavors?
La distrauré.
Tinc una idea. No la perdis d'ull.
L'estic vigilant. Baixa les escales.
No trobo les claus.
Entra en una botiga de telefonia. On ets?
Què fas, John?
Ha comprat un Android.
Truca algú.
Cada cop va més ràpid. Afanyem-nos.
John, ets per aquí?
Tens més caixes?
Sense el logotip?
Se'n va. John, em sents?
Només necessito una mica de temps.
I si l'entrega és ara?
Mira, si...
Si es troba amb algú aquí, hem d'agafar la caixa ara.
John!
Què fots?
- Puc agafar aquesta caixa? - No.
I si compro això? M'ho enduc.
Gràcies.
Ha deixat el telèfon.
Què fas?
Collons, para! Estàs comprant ara?
Molt bé... Queda't el canvi.
Gràcies.
Surt per Broadway.
Se n'està anant.
Agafa-la.
Anirà a l'esquerra.
Ei, cabronàs!
Torna a parlar amb ma filla i et trenco la cara.
Et mato, em sents?
- Compte! - Perdoni.
- Què coi et passa?
Això ja és una altra cosa. Risc alt.
La cara que feia aquell pobre home quan li has fotut el cop.
Ja ho sé, no sé ni què deia.
Deies que parlava amb ta filla.
- Sí? - Sí. Com és?
No ho sé.
Potser era...
No et pots enfadar amb algú que protegeix la filla.
- Ben improvisat. - Totalment.
Ha estat bé.
Què creus que hi ha a dins?
Pesa bastant.
No ho sé, una arma militar o alguna cosa així.
Sí, hardware encriptat. Una màquina criptogràfica?
Potser sí.
Qui creus que són els de l'empresa?
Tant és. Tenim piscina.
No sé si m'explico...
Tal com està la cosa,
estic feliç de tenir feina.
Tinc una pregunta: per què fas això?
Si no és per rotllos,
per què ho fas?
Ningú altre m'agafaria.
I teatre gratis.
- Teatre gratis? - Sí.
Si et consola...
a mi tampoc m'agafarien.
Doncs sí.
Som casats legalment?
No, en absolut.
Estaria bé.
Estàs disposada a trencar amb el passat?
Cap contacte? Amb ningú?
Ni amb ma mare?
Sí, cap problema.
Em pagueu per no parlar amb el pare?
On he de signar?
És aquí?
Sí, són les coordenades.
Hola?
Hola. Portem un paquet.
Porten un paquet.
Som aquí.
Gràcies.
Pots posar-ho sota el llum?
No posis massa sal als espàrrecs.
Steven, surt de la nevera i posa't pantalons.
Si us plau. Steven!
Just a temps.
Ostres!
Bé, està una mica trencat.
Potser que em feu un descompte?
No us ho treuen del sou, oi?
- No. No. - De cap manera.
D'acord. Voleu alguna cosa per beure?
- Sí. - No, gràcies. Tenim altres lliuraments.
Molt bé. Llavors, la sortida és per allà.
- Gràcies. - A tu.
Suzan, un altre cop la sal. Ja t'ho he dit tres cops.
Un pastís?
No n'hem de parlar.
Ho sé, però...
No n'hem de parlar.
Perdoneu.
Ei. Espera una mica.
Espero que sigui orgàsmic.
Potser són diplomàtics i hi ha alguna cosa
- que no poden portar. - Però per què...?
Imbècils!
Sí, són ells!
- A l'altra banda. Seguiu-los. - Vinga.
Ei!
Ei, què feu...?
Corre!
John, vinga!
Dona'm la mà.
Treu les deixalles i porta-ho.
- Rebut. - Bé.
Hi ha més ferits. Ajudeu-los.
Està bé?
- Vaig a ajudar. - Aneu-hi.
Ajuda!
Estàs bé?
Sí.
I tu?
Sí.
Jo, la finestra i tu, la porta.
- D'acord. - Bé.
Ens trobem a casa.
Sort que ens ho posaven fàcil.
Sí.
Molt bé.
- D'acord. - Adeu.
Ei.
Ves amb compte.
9 MORTS EN UNA EXPLOSIÓ
Jane?
Ets la Jane?
He vingut a dir-te bona nit i m'he quedat aquí al llit.
Aquest llit és magnífic.
És per la crin.
Què?
Està fet de pèl de cavall.
Com agafen el pèl?
L'han d'esquilar.
Encara no hi estàs intrigat?
Hem fet la feina. Missió complerta.
Això és tot.
I si haguéssim trigat una mica?
És risc alt.
És el que volíem.
Oi?
Posem-li nom al gat.
Max.
Samuel?
M'agrada Samuel.
No... Crec que Max.
Max sona a nom de gos.
És un gat, ha de ser sofisticat.
Hi ha d'haver un nom que ens agradi a tots dos...
M'encanta que ens entenguem.
Podem posar-nos d'acord en la resta, però es diu Max.
El Max és el teu gat.
L'has portat de casa?
Sí.
Ho sabia... Sabia que era teu.
T'he mentit,
al cafè.
He matat algú.
Amb els primers drons a l'Afganistan.
No n'estic orgullós.
Vaig a la meva habitació.
Ei.
Anar amb el Paio Amor va ser idea de la meva amiga.
Jo estava espaordida.
D'acord.
Descansa.
Bona nit.
Molt bé.
Uau! Així que una vida completament nova.
No m'importa.
En memòria de Michael S. Sloane, que explicava grans històries.
- No ho toquis! - No ho toquis!
- Ha tirat la dinamita? - Vinga...
AQUESTA TEMPORADA A MR. & MRS. SMITH
Treballeu junts?
- Sí. - Sí.
I què feu?
Som enginyers de software.
Un cop fem prou calés, ens separem.
D'acord.
Com és la vostra intimitat?
- Va bé. - És genial.
Sé que és com una lluna de mel estranya per a vosaltres.
Saps com menges?
Vols portar-me al llit o...?
- No vull fallar. - No fallarem.
De genolls.
Setzena planta!
No n'hi havia per tant, oi?
Home, una mica sí.
MISSIÓ INCOMPLERTA: UN ERROR, DOS RESTANTS.
No sap si sou compatibles.
El matrimoni és com una casa i els gustos canvien.
I que no et mataré mai.
No sé si fas broma.
Subtítols: Gerard Minaya Surroca
Supervisor creatiu: Guillermo Parra López