Que quedi clar: no soc aquí per rotllets.
Volia posar-te això a l'orella.
Estàs guapa.
Tu també.
Cap contacte amb ningú?
Ni amb ma mare?
I si no va bé?
El matrimoni?
La missió.
Què?
Quin dia de merda.
Em fas un petó?
MISSIÓ INCOMPLERTA. UN ERROR. 2 RESTANTS.
"Hola, hola.
"Benvinguts a les Dolomites.
"Registreu-vos a l'hotel Fanes. Habitació 602.
"Observeu els vostres veïns, Gavol i Parker Martin, i informeu-ne.
"Punxeu els seus telèfons.
"Enregistreu una trucada important demà a les 17:00 h.
"No falleu. Gràcies."
Hi ha una nota al xampany.
Diu: "Gaudiu-la i assegureu-vos d'acabar bé aquest cop."
- Ara va de passiu-agressiu. - Ja veus.
No sabia que fos una dona.
- Què t'has cregut? - Era una broma.
- M'ha fet gràcia... - Sí?
- I ja me n'estic penedint. - I amb raó.
No volia formatge.
És la seva especialitat.
Si no en volies, ho podries haver dit abans.
Per què? Tu has demanat el que volies i jo, també.
Tu... volies això?
- Encara vas trempat. - Sí.
Loteria genètica.
- Podem parlar? - Què vols?
Crec que dormir en habitacions separades és una mica exagerat.
Cada dia ronques més.
Només vull dormir bé.
Saps? No hem dormit mai al mateix llit.
- Això no és cert, no? - Sí.
Un llit, un lavabo...
Segur que estaràs bé?
Tu ets qui fuig cada cop que follem.
Això és perquè sé com sou els fills únics.
- Com som? - Doncs necessiteu...
- Què necessitem? - Sou com aus rapinyaires.
- Necessiteu com 15 metres de separació. - Què dius?
- No et penses dutxar? - No.
Vull mirar la tele.
Ja se'n van al llit.
Hauríem de sortir. Fem un beure?
La nota de l'Holahola m'ha deixat com inquieta.
- No... No la vull cagar. - No la cagarem, d'acord?
Jo vigilaré. T'ho prometo.
Només és que estaria bé sortir una mica
i veure quin ambient hi ha.
Aquí s'hi està bé. És acollidor.
Portem el monitor amb nosaltres. Serà divertit.
Podem vigilar-los des d'on vulguem, és observar i informar.
Sí... És que em vull quedar aquí amb tu.
Bona nit, amor.
- Podem parlar? - Ara?
Voldria tenir...
un moment de sinceritat nua.
-"Sinceritat nua"? Què és això? - És una expressió de psicòleg.
Crec que ho hauríem de provar, de dormir tots dos al mateix llit.
Mira, només pensar en sentir-te a roncar ja no em deixa dormir.
- Però he millorat. - Com ho saps, que has millorat?
Estàs dormint!
Per què és tan cruel? Només vol dormir amb ella.
No ho sé. Sembla cansada.
Sí, però tan dolent és voler una mica d'afecte de la teva dona?
No és la pitjor cosa del món.
Bé, és la Gavol Martin.
Quin deu ser el seu valor? El PIB d'Austràlia?
- Vol dormir. Només això. - Sí, suposo que sí.
Aquest era el motiu per organitzar tot això...
Per què hem de punxar els telèfons dels dos?
No sols el d'ella?
No ho sé. He investigat una mica l'home.
És surfista. Almenys ho era, només això.
I demà? Soc tota teva.
No treballaré tot el dia.
Però per això he de... Necessito dormir. D'acord?
D'acord.
- Em promets una cosa? - Sí, digues, què vols?
Nosaltres mai no serem així.
Encara que tot se'n vagi a la merda.
Així?
- Fet. - Fet.
Què ha estat això?
Mira fora.
- No hi ha roba estesa. - Tot bé.
- Havia sentit alguna cosa. - No et preocupis.
Bona nit.
Tresor, vine aquí. Corre.
La Sujata va dir que no hi hauria gaire gent a les pistes.
Vas empaquetar els EpiPens?
- John? - Sí.
No els trobo.
En tenien un al restaurant.
John: He anat al gimnàs. Ens trobem per esmorzar?
No per a nens.
Han anat a les pistes.
No crec que vulguin parlar.
Serà millor separar-los per fer-ho.
Si se separen,
com ens trobarem nosaltres?
Compartim ubicació.
Segur que vols fer-ho?
Bé, nosaltres... Sí, vull dir...
- Què? - És un gran pas.
És com saber la contrasenya del mòbil de l'altre.
És feina, només això...
- Però no cal... - No, no.
Fem-ho.
D'acord.
- N'estàs segur? - Del tot.
- Bé. - Genial.
- Fet. - Fet.
- Qui era? - Era...
Correu brossa. Aquests no paren.
Aquesta missió és ben estranya.
És com fer d'investigadors privats vigilant un matrimoni.
- Em dones una mica de bacó? - Sí, agafa'n.
Sí, tens raó.
El fill ho complica tot encara més, perquè està enganxat al seu joc,
per no saber res de la família. Saps què vull dir?
No vol saber...
Ho has de dir així?
Bé, no sé com mastegar d'una altra manera, per parlar i...
Sí, empassa't el menjar o mastega així, ja saps.
- Ningú no fa això. - Jo sí.
Saps com menges tu? Així.
- Sí. - Un solo de bateria.
- Com els Stomp. - Clar.
A l'orella, tota l'estona.
- De debò? - Sí.
Ets una bruixa.
Senyora, és seu?
- Déu meu. Moltes gràcies. - De res, no es preocupi.
Tom, imagina si hagués perdut el mocador.
T'hauries posat ben trista.
T'encanta aquest mocador.
- Sí. - És molt bonic. Quasi me'l quedo.
Vagi amb compte.
On l'ha comprat?
L'hi vaig comprar per la nostra segona cita.
Quant fa d'això?
- Fa 49 anys! - Gairebé 50.
Mig segle. Quina passada, és increïble. D'on són vostès?
De Constança, al sud d'Alemanya,
al costat de la frontera amb Suïssa.
- Ostres! - Que bé.
Volíem anar a aquella zona per veure com és.
- És maca? - Els encantarà. Sí.
Just al costat del llac.
- Ho sento molt, hem de marxar. - És un llac gran.
- Oh. - El més gran d'allà.
De debò? Tan gran com el de Como?
Perdó, molt de gust.
- Ja ens veurem per aquí. - Sí. Adeu.
Heu de tastar...
- Sí, ja ens veurem. - Amor, som-hi.
- Encantat. Ja ens veurem. - Moltes gràcies.
John.
- Què? - Odio els amics de vacances.
La gràcia de les vacances és deixar els amics,
no fer-ne de nous.
Això és etern.
Es pot baixar d'alguna manera que no sigui esquiant?
Perquè no en sé.
No saps esquiar?
No.
T'has comprat tot l'equip.
Perquè em quedava bé.
- No fotis. - Mai no faria broma amb la moda.
Qui és?
John.
Hola. Estàs bé?
Has trucat tres cops seguits. M'havies espantat.
Sí, bé. Ara mateix no puc.
Has provat de reiniciar-lo?
Ves a la configuració.
Et posa la contrasenya.
Adeu, fideu, 0, 4, 0, 1, exclamació.
No.
0, 4,
0, 1, exclamació.
Llavors no ho sé. Ja trucaré a la companyia quan torni.
Sí, és aquí.
Me n'he d'anar.
Molt bé. Adeu, t'estimo.
Li truques sovint?
- Uns quants cops al dia. - Uns quants cops?
Fas conya?
No, no somriguis, és...
És molt perillós.
Què en sap, de nosaltres?
- Què en sap? - No sap res compromès.
- No. - Sap el teu nom nou?
No. Però escol... Ella pensa...
Viatjo molt per feina. Sap que estic casat. Això és tot.
- I ja. - Hi ha un motiu per tot això.
- És... - Ja ho sé.
- No és... - No només és perillós per nosaltres.
És perillós per ta mare. No siguis egoista.
Mira, no la puc abandonar.
Em necessita.
El pare va morir, no li queda ningú més.
Me'n cuido. He de parlar amb ella.
Només és això.
- Només dic que... - Ja ho sé.
Jo no ens posaria en cap compromís.
Perdona, no sabia com dir-t'ho, d'acord?
Em sap greu.
Estic segur que parles amb ton pare, almenys una mica.
- No ho faig. - No?
No parlo amb ell.
- Gens ni mica? - No.
Vas agafar la feina i adeu?
Sí.
- No em jutgis per això. - No et jutjo. Només...
No saps res del meu pare.
I si va abusar de mi?
Eh?
Tens raó.
Perdona, no ho sabia.
No et preocupis, no ho va fer.
Només que...
- Espera, què? - El cas és que no en saps res, així que...
No va abusar de tu?
- T'ho has...? - És clar que no.
- És el primer exemple que se t'ha acudit? - No...
- I no era veritat? - No et desviïs del tema, cony.
Són ells.
Vinga, els perdrem.
John, som-hi!
Som-hi, collons!
"I si ens llancem muntanya avall i diem que és un esport?"
- Estàs bé? - No. És el primer cop i l'últim.
"Bona idea, Jorgensen. I el practicaran els rics merdosos."
No ho entenc.
Per què has vingut a esquiar si no vols esquiar?
No em trobo bé, aneu-hi sense mi.
Ei, Graham. Vols alguna cosa?
Només tenim unes hores per fer-ho.
Per què l'hi obligues?
No l'obligo a fer res. Només...
Vinga, no vol res. Som-hi.
- Gràcies. - Gràcies.
A qui deu trucar?
Amb qui parlen els milionaris?
Potser truca a la seva mare.
Molt graciosa, Jane.
Guaita qui hi ha.
- Hola, nois. - Hola.
- Us agrada el mercat de Nadal? - Sí, de fet...
- Hem de marxar... - Sí, no tenim gaire temps.
Escolteu, una cosa,
la Rita i jo hem trobat un lloc de tapes.
- Sí, ens encantaria. - Quina bona idea.
Li deia al Tom: "Mira quina parella més elegant."
Quina habitació teniu?
Som a una habitació magnífica amb finestres grans...
- Amb vistes... - Ja n'hi ha prou.
- I quan el sol... - Prou.
Calla d'una puta vegada o et fotré un tret.
Calla i llestos.
Hem perdut l'objectiu.
I els amics de vacances. "Et fotré un tret"?
Una hamburguesa amb patates.
Mira. Aquí tens l'hamburguesa.
Mira que s'odien, però no hi ha manera que se separin.
Ahir vas dir que no treballaries en tot el dia.
No vaig dir-ho.
Vaig dir que no treballaria tot el dia, però sí una mica.
No va dir-ho.
No, la va malentendre.
Em vas malentendre a propòsit, per poder estar enfadat.
Ho veus?
No. Vas dir:
"No treballaré en tot el dia."
No, vaig dir que no treballaria tot el dia.
Molt bé. M'agradaria tenir...
M'agradaria tenir-ne una gravació, per ensenyar-te què vas dir.
Nosaltres la tenim. Els la donem?
- Què et passa? - No res.
Ens ho estàvem passant bé.
Què passa?
Per què vas a trucar al gimnàs?
Per què m'ho havies d'amagar?
Estàs estrany,
distant.
I m'estàs apartant.
Suposo que s'està posant intens.
És curiós que m'ho digui una dona que volia habitacions separades.
- Així que... - És això el que vols?
- El que vull? - És el que deia.
T'agrado distant.
- No ho he dit. - Puc ser distant.
- No... - També puc tenir secrets.
Què fas?
D'acord.
Si vols ser la Sra. Distant, fem-ho bé.
Deixem de parlar d'ara endavant.
Jo també ho puc ser.
Estàs de morros?
De debò que vols que seguim junts?
Per què dius això ara?
Perquè jo no n'estic segur.
Ja ho veig.
És clar que n'hem de parlar després.
Sí.
Vaig a la reunió.
Perfecte, per fi se separen.
La segueixo. Diverteix-te sent distant.
- Molt bé, adeu. - Adeu.
- Adeu-siau. - Adeu.
Per aquí.
Perdoni, només és per a membres del club.
Escolti, no...
PERMETRE COMPARTIR UBICACIÓ
Vodka amb gel, si us plau.
No em jutgis.
Sé que és un lloc de relaxació.
Crec que s'ha espatllat.
Per la humitat.
- Hola. - Hola.
- Crec que som veïns. - La lluna de mel.
- Sembleu... feliços. - Sí, és clar.
- És el teu fill? - Sí.
Es nota que li agrada la naturalesa.
No és bo tant de temps amb allò.
Sembla bastant satisfet.
Els nens han d'estar satisfets.
Bé, "satisfet" no vol dir "feliç".
Convida la casa.
I és el meu favorit.
- Deus ser endeví. - Li porto alguna cosa, senyor?
Porta'm... un bol d'arròs cru.
I el que beu ella.
Bé.
D'on ets?
D'Uganda.
Mentida.
Vaig viure a Uganda un any i mig.
Li has dit al del remuntador que se'l menjaria un home blanc.
Només per pujar-hi.
No m'agrada que em diguin on puc anar.
- Gràcies. - De res.
Tens gana?
És per al mòbil.
Gràcies.
Ajudarà amb la humitat.
- Salut. - Salut.
Us he vist a les pistes.
- Hi tornareu? - Segurament no.
- La meva dona no es troba bé. - Quina pena.
Sobreviurà.
I tu?
Jo què?
Com et trobes?
Jo... he estat millor.
Estàs lligant amb mi?
Si ho preguntes, ho dec estar fent fatal.
- Saps què? - Què?
Estaria bé tenir un afer.
Un lloc preciós,
un home interessant, privacitat...
A més, crec que em divorciaré.
No es pot solucionar?
Vols portar-me al llit o solucionar-ho?
Em vaig casar amb la Gavol després de tres mesos.
Era la persona més animada que havia conegut mai.
Jo era un surfista professional.
Feia surf en onades impossibles,
mentre ella m'esperava a la sorra, somrient.
Després, estàvem tan calents
que només follàvem i follàvem.
Crec que posar les banyes
és la mentida més gran d'un matrimoni, així que...
Crec que no.
Dic petites mentides.
- Com per exemple? - Bé...
Li dic al meu marit que tinc una reunió que no tinc.
Crec que s'ho pren millor si li dic que és per feina.
A estones me'n vull allunyar.
Ja t'entenc.
I ara,
intento sentir-me així un altre cop.
Però no sé si puc tornar-hi.
Ostres!
- Perdona. - No et preocupis.
Estic intentant imaginar-te de surfista.
D'allò fa una eternitat. Soc ben bé una altra persona.
Però sobreviuré.
És ell qui em preocupa. No sé si se'n sortirà.
Em sembla...
Em sembla que se sent sol.
Està tan enganxat al videojoc que segur que se sent sol.
Dona'm el mòbil.
- Què? - Dona'm el mòbil.
T'ajudaré a connectar amb... Com es diu?
- Graham. - Graham.
Graham, a quin joc jugues?
- Skate City. - Sí.
Skate City. D'acord.
Mira, s'està descarregant.
Li encanta l'Skate City. Ara a tu també.
Sí.
Molt bé. Et faré cas.
Volia venir per passar un temps junts, però...
Veig com em mira ara i...
I jo...
- Perdona, no sé ni què dic. - No et preocupis.
Deixa'm veure el mòbil per si...
- Crec que ara funciona. - Ostres. Genial.
Has fet un miracle.
Et trobes bé?
- Estàs bé? - Sí, perdona.
No em trobo massa bé.
- Deu ser l'altitud. - Sí, segur.
- Vols aigua o...? - No. Aniré a...
- Aniré al... - Segur?
Sí. Perdona.
Com s'hi juga?
Com va? Soc jo, deixa un missatge.
Ja l'he punxat, són les 4:58. On ets?
CONNECTAR
INICIANT
RECUPERAR ÀUDIO
S'ESTÀ ESTABLINT EL CANAL ENCRIPTAT
Sí, no, no.
Perdona? Em pots dir on és el bany?
Vaig cap allà, l'acompanyo.
D'acord. Gràcies.
- Es troba bé, senyora? - Estic bé.
Estic bé. Gràcies.
Per què sortim a fora?
Què fas?
- Crec que necessita una mica d'aire. - On anem?
- No! Treu-me les mans de sobre! - Calla!
- No saps qui soc? - Calla!
Socors!
Com va? Soc jo, deixa un missatge.
No és més imbècil perquè no s'entrena.
Ajuda! Deixa'm!
Qui sou?
Qui sou? Què voleu?
Voleu diners? Què voleu?
Vull...
No em toquis!
Hòstia.
Obre la porta.
Entra. Vinga.
Ei.
Li has punxat el mòbil? On coi ets?
- Estan raptant la Gavol. - Què?
L'estan raptant.
Merda!
- On ets? No veig la ubicació. - L'he apagada.
Que immadur.
- Què...? - Podem parlar-ne més tard.
D'acord. T'he estat... Mira, hem...
Sona un telèfon.
És del Parker.
És la trucada, l'enregistro.
- Què passa, Gavol? - Parker Martin?
- Sí. Qui és? - Tenim la teva dona.
- Si penges o demanes ajuda, la matarem. - Ajuda!
- Què? Qui ets? - Para, deixeu-me!
Ho has sentit?
Sí.
Què vols?
Vull que renunciïs a totes les accions tan bon punt pengi.
Tens una hora.
És impossible.
- La junta no ho permetrà. - Fes que ho permetin.
Un 51 % tan bon punt pengem.
- És terrorisme. No poden fer-ho legalment. - La matarem.
És senzill: sí o no.
Sí o no?
No.
No hi ha tracte.
- Digues "adeu" al teu marit. - Ha dit que no?
Ostres.
Uf, quin mal trago.
Però ho hem enregistrat. Missió complerta.
Ja pots tornar. John?
Ei, t'entenc. Però no és cosa nostra.
- No hem de... - Però ho hem fet.
Té un fill. No la podem deixar així.
No és la nostra puta feina. Ara no facis bajanades.
- Torna. - Dona'm 15 minuts.
- De debò. - 15 minuts.
Si no et dic res, busca'm.
John, escolta! T'has...?
Quina ràbia.
Corre.
Ja pots estar ferit o mort si m'estàs ignorant.
Perdó, volia dir que espero que no estiguis ferit ni mort.
Una jaqueta vermella? Collons de moda.
Has tingut l'oportunitat de parlar, però l'has cagat.
Ho sento, contesta.
Atenció! En John Smith ha començat a compartir la ubicació amb tu
Ei, què fas? Para!
John!
Vinga, John.
Estàs bé. T'aixeco, d'acord?
Un, dos i tres!
Pare, ha tornat la mare.
Estàs bé?
Vinga, va.
Som-hi.
Has dit que no?
Et preparo una banyera.
Has dit que no, desgraciat!
- Has dit... - Gavol, no he dit que no!
- Bé, sí que ho he dit, però... - Ho he sentit!
Tenia la boca tapada, no les orelles.
- I feia un puto fred de merda. - Ja n'havíem parlat!
Ho havíem dit.
- Vam dir que en una situació... - Ho sé.
De primeres els deixaves matar-me!
Respira.
Tens raó. Però me n'alegro moltíssim, que no siguis morta.
"Que bé.
"Encara sort que no ets morta."
- Et sents els dits? - T'era igual!
Has trucat a algú?
- Com a mínim? - Merda.
Per això t'he dit que tornessis.
Molt bé.
És aigua freda. Et farà mal, però això és bo.
Penses en el nostre fill?
No em sento el penis.
- El què? - No em sento el penis.
Mai havia tingut tanta por.
El penis?
Què?
D'acord.
Ho sents?
T'estimo. T'estimo molt!
No te'n quedaràs sense, t'ho prometo.
Tens un munt de missatges meus. Estava enfadada.
I ara?
Escolta.
Som un equip. Ens hem d'escoltar.
No pots anar com un bèstia, de poc que no la tornem a cagar.
Sents alguna cosa?
Potser...
si ho fas amb la boca.
- Quin imbècil! - Encara fa mal.
Encara fa mal.
- Déu. - Ha començat a fer mal.
Estic bé.
De debò et preocupes per mi?
És clar.
M'importes molt.
I...
- Tu també m'importes. - No, però...
M'importes moltíssim, de veritat.
Havies d'acceptar la meva mort per adonar-te que encara m'estimes?
Sí, sona una mica estrany. Però és això.
Aquests missatges...
"Ja pots estar ferit o mort."
Ostres.
- Amenaces a tothom. - Elimina'ls i ja.
A mi, a la senyora...
Missió complerta. Elimina'ls i ja.
No signifiquen res.
Que bé.
- Poder compartir llit al final del dia. - Sí.
Vols seguir quan tornem?
- Com? - Compartint l'habitació?
De debò?
- Tu vols? - Sones com uns dibuixos animats.
De debò?
- Bé, estic sorpresa. - Sí, ho faré si és el que vols.
Bé, d'acord. Sí que vull. Espero que tu també.
Si no volgués, no t'ho diria.
- D'acord. - Perfecte.
- Estàs bé? - Sí, ara torno.
Tinc gana. Vaig a picar alguna cosa.
Et poden portar alguna cosa aquí.
Fes el pet i llestos.
De què parles?
- Crec que tens gasos. - Què dius? No és això.
- No diguis... - L'altra nit ho vas fer.
- Què? - Et vaig seguir el joc perquè...
Semblaves avergonyida.
- No m'importa. - No vaig fer cap pet.
- Cap ni un? - No diguis bestieses.
- Només... - No passa res. Tothom ho fa.
- No m'importa. - Ja ho sé.
No n'he de fer cap. Ni ara ni l'altre dia.
Em quedaré aquí. No tinc tanta gana.
No te l'aguantis.
- Ja està? - No.
Verge santa!
- Collons. - Para.
- Em tiraré per la finestra. - Para! No n'hi ha per tant.
- Continua picant-me. - Para!
Així no sento la pudor.
Subtítols: Gerard Minaya Surroca
Supervisor creatiu: Guillermo Parra López