Chci, aby bylo jasno. Nedělám to kvůli románku.
Je to jen sluchátko.
Sluší ti to.
Díky. Tobě taky.
Žádný kontakt? S nikým?
Ani s mámou?
Co myslíš, že se stane, když selžeme?
V manželství?
Při misi.
Co?
To byl na hovno den.
Chceš mi dát pusu?
MISE NEBYLA SPLNĚNA. JEDNO SELHÁNÍ. ZBÝVAJÍ DVĚ.
Čauva .
„Vítejte v italských Dolomitech.
„Ubytujte se v hotelu Fanes. Pokoj 602.
„Podávejte hlášení o svých sousedech Gavol a Parkerovi Martinových.
„Oběma jim napíchněte mobily.
„Zítra v pět nahrajte důležitý hovor.
„Nesmíte selhat. Díky.“
U šampaňského je vzkaz.
„Ať vám chutná. Tentokrát misi dokončete.“
- Čauva je teď tak pasivně agresivní. - Jo.
Netušil jsem, že je ženská.
- Co máš za problém? - Dělám si srandu.
- Přišlo mi to vtipný. - Jo?
- A náležitě se potrestám. - To bys měl. Tak dělej.
Prostě jsem nechtěla sýr.
Ale to je jejich specialita. Jestli jsi ho nechtěla,
- měla jsi něco říct dřív. - Proč?
Objednal sis, cos chtěl, a já taky.
Jenom...
- Pořád ti stojí. - Jo.
Výhra v genetický loterii.
- Můžeme si promluvit? - O čem?
Spát v oddělených pokojích je podle mě trochu přehnané.
Hrozně se ti zhoršilo chrápání.
Prostě se chci vyspat.
Víš, že jsme nikdy nespali ve stejné posteli?
- To není pravda. Nebo jo? - Je.
Jedna postel. Jedna koupelna.
Vážně budeš v pohodě?
Hele, ty jsi ten, kdo jde po sexu vždycky dolů.
To protože vím, jací bývají jedináčci.
- Jací bývají? - Potřebujete...
- Co potřebujeme? - Jste jako dravci. Potřebujete
- tak 15 metrů odstup. - To je ujetý.
- Ty nejdeš do sprchy? - Ne.
Budu se koukat na televizi.
Očividně jdou spát.
Měli bysme jít ven. Co si dát dole drink?
Ten vzkaz od Čauvy mě dost rozhodil.
- Nechci selhat. - Neselžeme.
Budu ve střehu. Slibuju.
Ale víš co, bylo by hezký si vyjít
a užít si trochu tý atmosféry.
Ale tady je to hezký a útulný.
Jo, ale chůvičku můžeme vzít s sebou. Bude to fajn.
Můžeme je sledovat odkudkoli. Máme jen hlásit, co dělají.
Jo. Já jen že tu chci zůstat s tebou.
Dobrou, zlato.
- Promluvíme si? - Teď?
Chci...
nahou chvilku.
-„Nahá chvilka“? Co to je? - Tak se mluví na terapii.
Myslím, že bychom spolu měli zkusit spát
- ve stejné posteli. - Jen možnost,
že bys mohl chrápat, mi zabrání usnout.
- Ale už je to lepší. - Jak to můžeš vědět?
Spíš!
Proč je na něj tak zlá? Jen chce spát vedle svý ženy.
Nevím. Zní vyčerpaně.
Jo. Ale to je takovej problém, když od svý ženy chceš trochu náklonnosti?
Není to žádná tragédie.
Vždyť je to Gavol Martinová.
Její čisté jmění je kolik? Jako HDP Austrálie?
- Potřebuje se vyspat. To je... - Jo. To zní fér.
Gavol, proč jsem to tu vůbec zařizoval...
Proč myslíš, že musíme napíchnout mobily oběma?
Proč ne jen jí?
Nevím. Trochu jsem si ho proklepl.
Je to surfer. Teda, byl. Nic víc.
A co zítra? To budu jen tvoje.
Nebudu pracovat celý den.
Ale abych to mohla udělat, potřebuju se vyspat. Dobře?
Dobře.
- Slíbíš mi něco? - Jo. Co?
Že nikdy nebudeme jako oni?
I když se všechno posere.
Jako oni?
- Platí. - Platí.
Co to bylo?
Mrknu se ven.
- Čisto. - Čisto.
- Myslela jsem, že něco slyším. - Nikdo tu není.
Dobrou.
Zlatíčko, pojď sem. Honem.
Sujata říkal, že na svahu by nemělo být moc lidí.
Sbalilas EpiPeny?
- Johne? - Jo.
Nemůžu je najít.
V restauraci ho určitě mít budou.
John: Šel jsem do posilky, dokud všichni spí. Sejdeme se u snídaně?
Ale nejspíš ne dětské.
Jdou lyžovat.
Ale vypadá to, že spolu nemluví.
Napíchnout je bude nejsnazší, když se rozdělí.
Když se rozdělí,
jak se pak najdeme?
Můžeme si nasdílet polohu.
Vážně to chceš?
Nemáme přece... Jo, však...
- Co je? - Je to zásadní krok.
Jako znát heslo k mobilu toho druhýho.
Je to kvůli práci. Bylo by to jenom...
- Ale nemusíme. - Ne.
Uděláme to.
Tak jo.
- Jsi si jistý? - Jo.
- Dobře. - Super.
- Hotovo. - Hotovo.
- Kdo to byl? - To byl...
jen nějakej spam. Pořád mi něco chodí.
Tohle je divná mise.
Jak kdybysme byli soukromý očka, co sledujou krachující manželství.
- Můžu ti ukrást kousek slaniny? - Jo.
Jo. Já vím.
Kvůli tomu klukovi je to ještě horší. Je jako v pasti.
Chce od té rodiny pryč. Chápeš?
Chce pryč.
Takhle.
Fajn. Nevím, jak jinak to udělat.
- Mluvit a... - Jo.
Prostě mluv mezi soustama. Nebo žvýkej takhle.
- To nikdo nedělá. - Já jo.
Chceš vidět, jak jíš? Takhle.
- Fajn. - Jako bubenické sólo.
- Zní to jako skupina STOMP. - Jo.
Pro mě neustále.
- Vážně? - Jo.
Jsi zlá.
Je to vaše, madam?
- Božínku. Děkuji. - Vůbec není zač.
Tome, představ si, kdybych ztratila svůj šátek!
To by tě zničilo.
Vím, že ten šátek miluješ.
- To ano. - Je krásnej. Málem jsem si ho vzal.
Musíte dávat pozor.
Odkud ho máte?
Dal jsem jí ho na naší druhé schůzce.
Kdy to bylo?
- Před 49 lety. - Skoro před 50.
Půl století. To je šílený. Neuvěřitelný. Odkud jste?
Jsme z Kostnice. To je na jihu Německa,
hned u švýcarských hranic.
- Páni! - Teda. Super.
Zrovna jsme si říkali, že si to tam chceme projít.
- Je to tam pěkný? - Ano. Líbilo by se vám tam.
- Je to hned naproti jezeru. - Mrzí mě to,
- ale musíme jít. - Je to velké jezero.
- Páni. - Největší v Německu.
Vážně? Je tak velký jako Komský jezero?
Moc ráda jsem vás poznala.
- Možná se ještě uvidíme. - Ano. Mějte se.
Zkuste naše víno.
- Rád ochutnám vaše víno. - Zlato, pojď.
- Těšilo mě. Nashle. - Moc vám děkujeme.
Johne.
- Co je? - Kamarádíčkování na dovolené nesnáším.
Dovolená je od toho, abys kamarády nechal doma.
Ne aby sis dělal nový.
Trvá to věčnost.
Dá se dolů dostat jinak než na lyžích?
Já to totiž neumím.
Ty neumíš lyžovat?
Ne.
Koupil sis všechnu tu výbavu.
Jo. Protože vypadala hustě.
- Že si děláš srandu. - O módě bych nikdy nevtipkoval.
Kdo je to?
Johne.
Ahoj. Jsi v pořádku?
Volalas mi třikrát. Myslel jsem, že se něco děje.
Jo. Ale já teď ne...
Zkusilas to vypnout a zapnout?
Běž do nastavení.
Bude to chtít heslo.
G, W, nula, čtyři, nula, jedna, vykřičník.
Ne.
Nula, čtyři,
nula, jedna, vykřičník.
Tak pak nevím. Až se vrátím, zavolám tam.
Jo, je tady.
Musím končit.
Dobře. Ahoj. Mám tě rád.
Jak často s ní mluvíš?
- Párkrát denně. - Párkrát denně?
Děláš si prdel?
Ne, neusmívej se. To je...
- Fajn... - Je to nebezpečný!
Co o nás ví?
- Co ví? - Neví nic kompromitujícího.
- Fakt ne. - Říká ti tvým novým jménem?
Ne. Myslí si,
že kvůli práci hodně cestuju. Ví, že jsem ženatej. To je všechno.
- Nic víc. - Má to důvod, proč jsme se odstřihli.
- Tohle je... - Já vím.
- Já... - Není to nebezpečný jen pro nás.
Je to nebezpečný i pro tvou mámu. Je to děsně sobecký.
Hele, mámu opustit nemůžu, jasný?
Má jenom mě.
Táta umřel. Žádnýho jinýho chlapa než mě nemá.
Starám se o ni. Musím s ní mluvit.
Jinak to nejde.
- Jenom říkám... - Já vím.
Nikdy bych nás ani tohle takhle nezkompromitovala.
Promiň, že jsem to zatajil.
Ale nevěděl jsem, jak ti to říct. Promiň.
Ale ty se určitě bavíš s tátou. Aspoň trochu.
- Ne. - Co ne?
Já s tátou nemluvím.
- Vůbec? - Vůbec.
Vzalas tuhle práci a prostě zmizela?
Jo.
- Nesuď mě za to. - Nesnažím se tě soudit.
O mým tátovi nevíš vůbec nic.
Co když mě zneužíval?
Jo.
Fakt promiň.
Promiň. To jsem nevěděl.
To nic. Nezneužíval mě. Jenom říkám,
že je to...
- Cože? - Jde o to, že nic nevíš.
- Tak ne... - Počkej. On tě nezneužíval?
Tos jen...
- Jasně že ne. - Tohle tě napadlo jako první důvod,
- proč bys s ním nemluvila? - To ne...
- A je to lež? - Neodbíhej od tématu, do prdele.
To jsou oni.
Pojď. Jinak nám ujedou.
Johne! Pojeď!
Tak pohni! Pojeď, sakra!
Co tak vymyslet sport, kde člověk přijede na nádhernou horu
- a vrhne se z ní? - Dobrý?
Ne, není to dobrý. Znovu už nejedu.
Jo, dobrej nápad, Jorgensene. V budoucnu to možná bude bavit
- bohatý zmetky. - Jen se ptám.
Proč jsme jezdili do skiareálu, když ani nechceš lyžovat?
Není mi dobře. Běžte lyžovat beze mě.
Grahame, chceš něco?
Na napíchnutí máme jenom pár hodin.
Proč ho nutíš si něco koupit?
Já ho do ničeho nenutím. Jen...
Nech toho, nic nechce. Jdeme.
- Děkuju. - Děkuju.
Komu volá?
S kým vůbec miliardáři mluví?
Možná volá mámě.
Pěkně, Jane.
Ale, kohopak tu máme.
- Zdravíčko. - Dobrý den.
- Užíváte si vánoční trhy? - Ano. My...
- Vlastně musíme jít, takže... - Jo. Musíme jít.
Poslyšte, než půjdete,
s Ritou jsme našli skvělý podnik s tapas.
- Jo. - To by bylo fajn. Zajdeme tam.
Říkala jsem Tomovi: „Podívej, jak jsou šik.“
Ve kterém pokoji bydlíte?
My máme nádherný pokoj s velkými okny
- a výhledem na hory. - Mlčte už.
- A když slunce... - Mlčte.
Sklapni, ty bábo! Mám bouchačku a odprásknu tě.
Prostě mlčte.
Ztratili jsme cíl.
I dovolenkový přátele. „Mám bouchačku?“
Jeden hamburger a střední hranolky.
Chlapáku, máš tu burger.
Na to, že se ti dva nenávidí, jsou dost nerozluční.
Včera jsi říkala, že celý den nebudeš pracovat.
To jsem neřekla.
Řekla jsem, že nebudu pracovat celý den. Chvíli pracovat musím.
To neřekla.
Ne. Očividně ji špatně pochopil.
Schválně mě špatně chápeš, aby ses na mě mohl naštvat.
Vidíš?
Ne. Říkala jsi,
že celý den nebudeš pracovat.
Ne, řekla jsem, že nebudu pracovat celý den.
Fajn. Kéž bych...
Kéž bych to měl nahrané, abych ti mohl ukázat, jak se mýlíš.
My nahrávku máme. Dáme mu ji?
- Co je s tebou? - Nic.
Ještě před minutou to bylo fajn.
Co se děje?
Pročs šel do posilky, abys zavolal mámě?
Pročs měl pocit, že mi to musíš tajit?
Chováš se divně.
Jsi odměřený
a vzdaluješ se mi. Ale v pohodě.
Asi to pro tebe začíná být moc intenzivní.
To od ženský, co chtěla, ať většinu času máme
oddělený ložnice, zní dost ujetě.
- Takže já... - Fajn. Tohle chceš?
- Já? - Ne. Dokázals, že mám pravdu.
Máš radši Jane nad věcí.
- To jsem neřekl. - Můžu být nad věcí. Je mi to fuk.
- Neřekl... - Taky umím být tajnůstkářská.
Co to děláš?
Tak jo.
Jestli chceš být paní Nadvěcí, tak fajn.
Nebudeme spolu zbytek času mluvit.
I já umím bejt nad věcí.
Trucuješ? Jo, trucuješ.
Chceš v našem manželství vůbec pokračovat?
Proč mi teď něco takového říkáš?
Protože já možná nechci.
Jo. To je poznat.
Je jasné, že pak si musíme pořádně promluvit.
Jo.
Jdu na jednání.
Tak jo. Konečně se rozdělili.
Budu ji sledovat. Užij si svůj nadhled.
- Fajn. Měj se. - Ahoj.
- Ahoj.
Tudy.
Je mi líto, pane. To je jen pro členy klubu Alpské vrcholy.
Pane.
SDÍLENÍ POLOHY UŽIVATELE SMITH
Dala bych si vodku s ledem.
Nesuďte mě.
Vím, že tady se má relaxovat.
Stejně se asi rozbil.
To ta vlhkost.
- Zdravím. - Zdravím.
- Asi jsme sousedi. - Vy jste ti na líbánkách.
- Vypadáte šťastně. - Jo.
- To je váš syn? - Jo.
Vidím, že si užívá přírodu.
Asi není dobré, že na tom tráví tolik času.
Vypadá dost spokojeně.
Děti by měly být spokojené.
Jo, ale spokojený neznamená šťastný.
Na účet podniku, madam.
A ještě k tomu moje oblíbené.
- Vy musíte být telepat. - Co si dáte vy, pane?
Donesl byste mi misku nevařený rýže?
A to, co má ona.
Dobrá. Jistě.
Odkud jste?
Z Ugandy.
Kecy.
Já v Ugandě rok a půl žila.
Slyšela jsem, jak u lanovky říkáte,
že vás sní bílý muž. Jen abyste se dostal do kabiny.
Nesnáším, když mi někdo říká, kam můžu nebo nemůžu.
- Díky. - Nemáte zač.
Máte hlad?
To je na váš telefon.
Děkuju.
To by mělo vlhkost vytáhnout.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Viděla jsem vás na sjezdovce.
- Půjdete ještě? - Nejspíš ne.
- Mé ženě není dobře. - To mě mrzí.
Přežije to.
A co vy?
Co se mnou?
Jak je vám?
Jo, je mi... Už to bylo lepší.
Proč se mnou flirtujete?
Když se musíte ptát, asi mi to moc nejde, co?
- Víte vy co? - Co?
Teď by na aférku byla moc vhodná chvíle.
Nádherné místo,
zajímavý muž, soukromí.
Navíc se asi budu rozvádět.
Nemůžete si to vyříkat?
Chcete se se mnou vyspat, nebo mi napravit vztah?
Víte, Gavol jsem si vzal po tříměsíční známosti.
Byla ten nejenergičtější člověk, kterého jsem kdy potkal.
Byl jsem profesionální surfer.
Zdolával jsem šíleně náročné vlny
a ona tam stála s pískem ve vlasech a prostě se na mě zářivě usmívala.
Pak jsme oba byli tak nažhavení,
že jsme jen šukali a šukali.
Podvádění je podle mě
tou největší lží, kterou můžete v manželství mít.
Asi bych nezvládla tolik lhát.
O maličkostech lžu.
- Jakých třeba? - No...
Říkám manželovi, že mám jednání, i když ho nemám.
Myslím, že mu to ubližuje míň, když se jedná o práci.
Někdy si od něj potřebuju odpočinout.
To chápu.
A teď
se snažím ty pocity znovu vykřesat.
Ale nevím, jestli to ještě jde.
Jejda.
- Pardon. - To nic.
Vlastně se snažím si vás představit jako surfera.
To bylo už dávno. Toho chlapa už ani neznám.
Ale přežiju to.
To o něj se bojím. Jak si v životě poradí.
Přijde mi...
Přijde mi osamělý.
Je do té hry tak zažraný, že nechápu, jak by mohl nebýt osamělý.
Dejte mi svůj mobil.
- Cože? - Dejte mi svůj mobil.
Pomůžu vám najít cestu k... Jak se jmenuje?
- Graham. - Ke Grahamovi.
Grahame, co to hraješ za hru?
- Skate City. - Skate City.
Skate City. Dobře.
Tak jo. Už se stahuje.
Skate City žere. A teď ho žerete i vy.
Jo.
Fajn. To beru.
Chtěl sem jet, abychom byli spolu, ale...
Vidím, jak se na mě teď dívá,
a já...
- Promiňte. Nevím, kam tím mířím. - To nic. Podívám se
vám na mobil. Jestli...
- Myslím, že funguje. - Páni. To je...
Umíte zázraky.
Jste v pořádku?
- Dobrý? - Jo, pardon.
Udělalo se mi trochu mdlo.
- To bude tou nadmořskou výškou. - Jo. Určitě.
- Chcete sklenici vody nebo... - Ne. Jen si...
- Jen si odsko... - Vážně?
Jo. Omluvte mě.
Hele, jak se to hraje?
Čus! To jsem já. Nechte mi vzkaz.
Napíchla jsem mu mobil. Je za dvě pět. Kde jsi?
PŘIPOJIT
NAVAZOVÁNÍ SPOJENÍ
NAČÍTÁNÍ ZVUKU
VYTVÁŘENÍ ŠIFROVANÉHO KANÁLU
Jo. Ne.
Promiňte. Kde jsou prosím vás toalety?
Zrovna tím směrem jdu. Ukážu vám je.
Dobře. Děkuju.
- Je vám dobře, slečno? - Jsem v pořádku.
Jsem v pořádku. Děkuju.
Proč mě vedete ven?
Co to děláte?
- Vypadáte, že potřebujete na vzduch. - Počkejte. Kam to jdeme?
- Ne! Pusťte mě! - Sklapni.
- Víte, kdo jsem? - Sklapni!
Pomoc!
Čus! To jsem já. Nechte mi vzkaz.
To je ale kretén.
Pomoc! Pusťte mě!
Kdo jste?
Řekněte mi, kdo jste a co chcete!
Chcete peníze? Co chcete?
Chci...
Pusťte mě!
Panebože.
Otevři dveře.
Nastup. Dělej.
Ahoj.
Napíchls Gavol telefon? Kde kurva jsi?
Někdo ji právě unáší.
Cože?
Někdo právě unáší Gavol.
Do prdele!
- Kde jsi? Nevidím tě na mapě. - Vypnul jsem si to.
Jsi děsně dětinskej.
- Co tě... - To probereme pak.
Fajn. Byla jsem... To je fuk, budeme...
Zvoní telefon.
To bude Parkerův.
To bude ten hovor. Nahrávám ho.
- Co je, Gavol? - Parker Martin?
- Ano. Kdo je to? - Máme vaši ženu Gavol.
Jestli zavěsíte,
nebo nám připadne, že hledáte pomoc, zabijeme ji.
Pomoc!
Co to... Kdo je to?
Dost! Dejte ty pracky pryč!
Slyšel jste?
Jo.
Kolik?
Chci, abyste se hned, jak zavěsím,
vzdal všech svých podílů. Máte na to hodinu.
To nejde.
- Rada to nikdy nedovolí. - Musíte je k tomu přimět.
Jednapadesát procent, jakmile zavěsíme.
Poslyšte. Tohle je prakticky terorismus.
- Ze zákona to udělat nemůžou. - Zabiju vaši ženu.
Buď to uděláte, nebo ne.
Uděláte to, nebo ne?
Ne.
Neudělám.
- Rozluč se s manželem. - On to odmítl?
Tak jo.
Fajn. Tohle byl děs.
Ale nahráli jsme to. Misi jsme splnili.
Měl by ses vrátit. Johne?
Hele, já to chápu. Ale tohle není naše práce.
- Neměli jsme... - Jo. Ale stalo se.
Je to máma, jasný? Nemůžeme ji v tom nechat.
Tohle není naše práce, do prdele. Hlavně neudělej nějakou blbost.
- Vrať se. - Dej mi 15 minut.
- Myslím to vážně. - Patnáct minut.
Pokud se neozvu, najdi mě.
Johne, poslouchej mě!
Štveš mě.
Utíkejte.
Je to pitomost! Raději se nech zastřelit, když mě ignoruješ.
Promiň. Doufám, že tě nezastřelí.
Proč mám červenou bundu? Blbá móda.
Měls šanci dokázat, že můžeme komunikovat efektivně.
Ale podělals to. Zásadní chyba.
Promiň. Odepiš, prosím.
UPOZORNĚNÍ JOHN SMITH S VÁMI SDÍLÍ SVOJI POLOHU
Ne! Stůjte!
Johne!
Tak jo. Johne.
Jsi v pořádku. Zvednu tě. Jo?
Raz, dva, tři!
Tati. Je tu máma.
Jsi v pořádku?
Tak pojď.
Dobrá.
Tys to odmítl?
Napouštím ti vanu. To pomůže.
Tys to odmítl, kurva!
- Tys... - Gavol! Neodmítl jsem to!
- Tak jo, odmítl, ale... - Slyšela jsem tě!
Měla jsem zacpanou pusu, ne uši! A odmítls to!
- A to zasraně chladnokrevně! - Gavol. Už jsme to probírali!
Probírali jsme to.
- Že kdyby nastala situace... - Vím, co jsme si řekli.
Ale tvůj první instinkt byl nechat mě zabít!
Dýchej.
Ano. A jsem zatraceně rád, že mrtvá nejsi.
Výborně.
To mám radost, že jsi rád, že nejsem mrtvá.
- Cítíš prsty? - Chtěls je mě nechat zabít!
Volals vůbec?
- Volals někomu? - Kurva.
Proto jsem říkala, ať se vrátíš.
Tak jo.
Studená voda. Začnou tě bolet prsty,
ale to je dobře. Jo?
Náš syn. Myslel jsi na něj?
Necítím penis.
- Cože? - Necítím penis.
Nikdy v životě jsem se o nic takhle nebál.
Svůj penis?
Co?
Tak jo.
Cítíš něco?
Miluju tě!
Nepřijdeš o něj. Slibuju. Jo?
Přijde ti ode mě hodně zpráv. Zuřila jsem.
Cítíš něco?
Poslyš.
Jsme tým. Musíme si navzájem naslouchat.
Nemůžeš se takhle utrhnout ze řetězu. Co kdybychom zase selhali?
Cítíš něco?
Možná...
kdybys ho vzala do pusy.
- Ty kreténe! - Pořád to bolí.
Pořád to bolí.
- Ty vole. - Před chvílí to začalo bolet.
V pohodě.
Vážně ti na mně záleží.
Jo.
Fakt mi na tobě záleží.
- I mně na tobě záleží. - Ne. Ale...
Mně na tobě fakt moc záleží.
Takže jsi mě musel poslat na smrt, aby ti došlo, že mě pořád miluješ.
Takhle to zní divně. Ale jo.
Ty zprávy.
„Raději se nech zastřelit.“
Jo. Ty vole.
- Ty vyhrožuješ všem. - Prostě to smaž!
Mně, tý stařence.
Misi jsme splnili. Tak je prostě smaž.
Nic neznamenají.
Tohle je příjemný.
- Lehnout si takhle večer spolu. - Jo.
Chceš na to navázat i doma?
- Na co? - Že budeme spát spolu.
Fakt?
- To chceš? - Zníš jako myšička z animáku.
Fakt?
- Překvapilo mě to. - Jo. Chci to, jestli to chceš i ty.
Jo, chci to. Ale doufám, že ty to chceš taky.
Jinak bych s tím nezačal.
- Dobře. Prima. - Super.
- Jsi v pohodě? - Jo. Jenom se půjdu projít.
Chci si jenom něco koupit, zlato. Mám docela hlad.
Víš, klidně to můžeš vypustit tady.
Prostě si prdnout.
O čem to mluvíš?
- Myslím, že si potřebuješ prdnout. - Bože. To není pravda.
- Ty... - Vím, že sis tehdy v noci prdla.
- Cože? - Hrál jsem to s tebou.
Nechtěl jsem, abys... Vypadalo to, že se stydíš.
- Ale mně je to fuk. - Já si neprdla.
- Ty sis neprdla? - Chováš se divně.
- Jsem... - V pohodě. Prdni si. Prdí všichni.
- Mně to nevadí. - Já vím. Je mi to fuk
a nepotřebuju. A neprdla jsem si.
Prostě tu zůstanu. Jíst nemusím.
Prostě to vypusť.
- Prdíš už? - Ne.
Ježišmarjá.
- Panebože. - Nech toho.
- Vyskočím z okna. - Není to tak hrozný. Nech toho.
- Ježiši, bij mě dál. - Nech toho!
Musím to přebít bolestí.
Překlad titulků: Markéta Klobasová
Kreativní dohled Lucie Musílková