Du sprängde min stuga.
Du köpte ett hus utan att rådfråga mig.
Du får inte bara försvinna. Tur att vi inte misslyckades.
Okej.
Vill du blanda in barn
i vårt liv efter idag?
Familj, då?
Tänk att du är så dumma idéer.
- Kalla mig inte dum. - Så nu är du arg på mig?
För att du tar åt dig äran.
Vi har slutit en pakt om att tjäna en viss summa
och sen gå skilda vägar.
Som om ni skulle kunna
göra slut och lägga av.
Tänk om Firman var så öppensinnad?
Vill du byta ut din John?
- Hej. - Hej.
- Vilket vackert ställe. - Ja.
- Underbar arbetsplats. - Tack.
Vi flyttade äntligen från stan.
Det här mitt lilla drömhem.
- Det är jättefint. - Tack.
Jag känner mig väldigt i nuet här.
- Det är jättefint. - Fantastiskt.
- Ja. - Ja.
Då så.
Varför söker ni terapi?
På sistone har jag och Jane
inte varit överens om vissa saker.
Ja. John tror
att vår chef favoriserar mig,
- men... - Det gör han.
Han föredrar ju...
Det tycker jag inte...
Han vill att du ska byta ut mig.
Han bad dig att byta ut mig.
Och jag sa absolut inte.
Jag sa att John är en bra partner. Det är sant.
Jag vill inte avancera utan honom.
Så ni två jobbar ihop?
- Ja. - Ja.
Och vad jobbar ni med?
Vi är mjukvaruingenjörer.
Så vad mer är ni inte överens om?
Barn och sånt.
- Barn? - Ja.
- Det är en stor sak. - Ja.
Då pratar vi om barn.
Okej.
Varsågod...
Jag vill ha barn.
Men inte hon.
Ja.
Vad får dig att inte vilja ha barn, Jane?
Med tanke på vårt jobb
känns det inte ansvarsfullt.
Som mjukvaruingenjörer?
- Ja, det är stressigt. - Ja.
- Det går fort fram... - Det är intensivt.
...och är intensivt.
Det hade jag ingen aning om.
- Ja, det är mycket press. - Jo.
Så ni jobbar och bor ihop.
Hur känns det?
- Knepigt. - Bra.
Knepigt?
Ingen fara. Vi är här för att prata om sånt här.
Får jag fråga varför det är knepigt?
Eller på vilket sätt det känns knepigt för dig.
- Varför? - Tja...
Ibland känner jag att hennes grundläge är
att vara kontrollerande
i vissa situationer.
Intressant.
Jag håller inte med.
Det känns orättvist.
Det är så jag känner.
Och jag känner att det är orättvist att säga så.
Kan du ge mig ett exempel?
Visst...
För att sätta det i sitt sammanhang.
Som det vi gjorde i helgen.
Hur många?
Tre. Bara en tycks vara beväpnad.
Killen i gult.
Jag vill ta ledningen.
Vill du ta ledningen?
Klarar du det?
Ja.
Jag måste imponera på Hejhej.
Om jag stöter på problem så säger jag:
"Jag måste gå på toa."
Usel idé. Tänk om du faktiskt måste gå på toa?
Det måste jag inte.
Det tar en halvtimma.
Var det jobbrelaterat
eller var de dina vänner, John?
De var kunder
som vi försökte...
Vi försökte få till ett avtal med dem.
- Vinna ett avtal. - Ja.
Och lyckades ni?
Vad hette du nu igen. John?
Ja.
Jag visste inte att Lif hade kusiner.
Nämner han inte släkten?
Nej.
Typiskt Khalif.
Synar.
Ät inte dem. De är typ ett år gamla.
Men jordnötssmör och kringlor är så gott ihop.
Konstigt att det inte är populärt.
De har inte gott anseende.
Gott anseende är ett måste.
Ja, vi snackade om polisen.
och de har bra anseende.
Michelle Obama sa ju:
"Jag önskar att presidenten hade en PR-budget."
Intrycket spelar roll.
Hur man behandlas beror på hur man framstår.
Polisen har bra anseende. Svarta behöver ett bättre.
Deras propaganda är grym. Knappt några missar.
De ser till att alla glömmer missarna snabbt som fan.
Visst.
De filmar TikTok-danser dagen efter på brottsplatsen.
De sitter där och bara...
Jag säger det bara.
Det tog lång tid.
Nej, du gillar inte att jag klarade det utan dig.
Det är problemet.
Så du tror att det stör Jane?
Det vet jag.
Om vi ska vara ärliga
så klickade jag med ett gäng svarta...
- Herregud. - ...och det
kunde inte hon göra.
Bara jag kunde göra det, och det störde henne.
Ni satt där inne
och snackade om olika sorters tjejer
- och undergivna tjejer... - Nej.
Ni var sexistiska och klickade,
så är det bara.
- På vilket sätt? - Nej.
Vi pratade om Mya.
Vet ni vem jag brukade vara besatt av?
- Mya. - Från -01, -02?
Om jag minns Mya? Jävlar, ja.
Jag brukade springa hem och slå på MTV.
Jag ville bara få Sisqo ur vägen.
Jävlar.
Vad hände med Mya?
Det var exakt det vi snackade om, vi sa...
Hon gifte sig rikt och drog sig tillbaka, tror jag.
- Ja. - Hon gick sin egen väg.
Hon sa: "Jag ska..." Och vi sa: "Minns ni den där låten..."
Det gör jag.
Jag älskade den videon.
- Den är så bra. Med Sisqo. - Ja.
Vi snackade bara om att vi älskar Mya.
Jane.
Ditt kroppsspråk säger mycket.
Det som tar emot
är att du spelar teater runt andra män.
- Nej. - Jo.
- Nej. - Jag...
Du spelade teater med dem. Du skrattade inte ens likadant.
- Jag skrattar så. - Nej.
Jag har aldrig hört dig skratta så.
Jag skrattar så när något kul på riktigt.
Mitt riktiga skratt.
- Vad? -"På riktigt."
- Hörde du det? - John.
Vi undviker att använda elaka uttryck
här inne.
Utanför kan du göra som du vill.
Inte riktigt, men...
Han beter sig så runt män.
Det kanske beror på hans pappa
eller din uppväxt eller hur din mamma...
Okej, sluta. Vi sitter bredvid en terapeut.
Låt henne göra sitt jobb.
Du är övertrampande.
Och vad betyder det?
Vad John menar med "övertrampande"
är att du går över gränsen.
Tack.
Okej.
Han gick över många gränser
under hela samtalet.
- Ja. - Vilka gränser?
Du sa rasistiska saker om mig.
Absolut inte...
Jag älskar latinamerikaner, men inte deras familjer.
De lägger sig i för mycket.
Det vet jag inte.
Jag litar bara på familjeinriktade kvinnor.
Precis. Något är fel om de inte står nära sin familj.
Det säger mycket om dem.
Du har en ring.
Du måste vara gift.
Ja.
Med en latina?
- Asiat, faktiskt. - Jävlar.
- På riktigt? - Valde öst.
Du valde öst...
- Öster om gränsen. - Ja.
Du är lyckligt lottad. Jag älskar asiater.
De är konservativa.
- Sant. - De vet sin plats.
Inte min.
Hon är inte alls sådan.
Kanske filippinare.
Hon är japan, men hon hade kunnat vara korean.
Vad vet jag?
Jag vet att du inte är korean, såklart.
- Alltså... - Nej, nej.
Jag vet att enskilda grupper ibland har
sitt eget sätt att kommunicera,
men att klicka med andra genom rasism,
på din frus bekostnad, är inte okej.
Men det var inte problemet.
Det handlar om vad hon gjorde.
- Det är så han är. - Det sårar mig.
Nej... Låt mig prata klart.
Jag säger åt honom att inte knäcka på nacken.
- Fan heller. - Du lär ångra det.
Det är det jag menar. Träna yoga en kvart på morgonen.
En kvart är mycket begärt.
Förklara för honom vad jag snackar om.
Du är ung nu och behöver inte det.
En kvart känns lång, men...
Jag har sett mycket, men okej.
Ju mer du tar hand om din kropp, desto bättre för dig.
Gamlingarna som går runt med nacken böjd så här...
- Var inte sån. - Jag kämpar uppför trappan.
- Gör inte det. - Tack, John.
Livet är underhåll.
Det gillar jag.
Vem fan är han?
Jag gillar det jävligt mycket.
Det är jävligt äkta.
Menar de allvar?
Vad fan snackar de...
Nej!
Jag är utsvulten. Ta väskan och stick därifrån.
Så Jane avslutade allt?
Ja, mycket aggressivt.
Mamma!
Jag är ledsen.
Det är nackdelen med att jobba hemifrån.
Jag ska säga till att jag jobbar.
- Okej. - Visst.
Säg bara att du var svartsjuk och nästan dödade mig.
Du dödade mig nästan.
Nej, jag räddade dig, för fan.
Jag behövde inte din hjälp.
- Är du död nu? - Om jag är död?
- Är du det? - Skojar du?
- Tror du att du är Gud? - Var tyst.
Jag dog nästan.
Jag är verkligen ledsen.
- Nej. - Han låter gullig.
Han är respektlös.
Förlåt.
- Förlåt mig. - Nej.
Okej.
- Förlåt. - Ingen fara.
Ja.
Okej, John.
Kan du komma på ett annat ord
än "kontrollerande" för att förklara Janes ingripande?
Jane kanske ingrep för att hon...
Hon kan vara...
...orolig.
Vill du att hon ska känna sig orolig?
Nej.
Jag vill få hjälpa henne att inte vara så orolig.
Kan du tänka dig att låta John hjälpa dig?
- Ja. - Toppen.
Verkligen toppen.
Bra jobbat, John.
Jag har...
Jag har problem med tanken på...
Hur gör jag det utan att offra...
Utan att offra det som gör att jag är jag?
Vet ni,
när jag tillbringade tid i Tortugueros djungler i Costa Rica
stirrade en sällsynt mantelvrålapa
mig rakt i ögonen.
Först höll jag kvar blicken,
tills jag insåg
att han äter upp mitt ansikte om jag inte lystrar till varningen.
Så jag vände bort blicken.
För ibland måste vi lyssna på naturen.
Förstår ni mig?
Ja.
Tiden är ute,
men det gick jättebra idag.
- Ja. - Samma tid nästa vecka?
Ja, det går nog.
- Toppen. - Tack så mycket.
- Tack. - Och varsågoda.
Betalningsuppgifterna står på lappen vid dörren.
- Toppen. - Okej.
- Du har... - Jag har mobil.
Du kan fota den...
Min son är... Den finns där.
- Okej. - Tack.
Tack.
Vad försökte hon säga med aphistorien?
Jag vet inte.
Det undrade jag också.
Jag var så förvirrad.
- Skulle apan vara jag? - Eller jag, tänkte jag.
Var det rasistiskt, liksom: "Ingen ögonkontakt".
Vilket vackert golv.
Tack för att du la märke till det.
Golvet kommer faktiskt från mitt barndomshem.
Jag flög hit det för evigheter sedan.
Oj.
- Du älskar huset, märker jag. - Det gör jag.
Det är som min egen kokong.
Men...
Hur har det känts sen sist vi sågs?
Inte så bra, ärligt talat.
Inte jättebra.
Jane, märker du att du ofta svarar för båda?
Fast han...
Förra gången gjorde han det för mig.
Men den här gången vill han inte...
Han vill att jag ska svara...
Okej.
Märker du att du ofta gör så, John?
Vill att Jane ska svara.
Ja, jag har vant mig vid att hon tror sig veta allt.
Kan du omformulera det?
Jag vet inte lika mycket som hon.
Bra.
Har Jane låtit dig ta ledningen
sen vi sågs sist?
Jag försökte.
Ur vägen!
Vänta!
Det är du som har astma.
Varför nämner du ens det?
Vad har astma med saken att göra?
- Hon vill nedvärdera mig. - Lägg av med
att vända på allt
så att jag framstår i dålig dager.
Jag påpekar bara...
Jag är inte är boven här. Du var elak.
- Jag är inte boven heller. - Ja.
Kan ni berätta mer?
Jo, vi hade ett mjukvarufel
och jag förhindrade en datorkrasch.
Du måste alltid vara först
med att felsöka ett problem när det inte behövs.
Jag felsöker inte.
Jag går igenom koden från grunden.
Så du går igenom koden?
- Ja... - Mina filer är rena.
- Dina filer är korrupta.
Jag måste städa upp galet mycket efter dig.
Jaså? Du har så många virus att det är helt otrolig.
Det är galet att den fortfarande funkar.
Du gjorde den där grejen efteråt!
Det gjorde mig jävligt upprörd.
Du låter mig aldrig ta åt mig äran.
Jag lärde dig hur man tänker om.
TRAPPA TILL TAK
Jag kommunicerar alltid med dig.
Jag informerar dig.
Tredje våningen!
Kom igen.
Fjärde våningen!
- Femte! - Jisses.
Du måste alltid vara martyren.
Nionde våningen! Tionde våningen!
Jag ska döda honom!
Elfte!
Tolfte!
Dra åt helvete, din jävel!
Femton!
Sextonde våningen!
Vi åker upp på taket!
Dö, din jävel!
Vad menar du?
Vem pratade du med?
Vad var...
Gjorde du det för din eller min skull?
Älskling.
"Dö, din jävel?"
Missade jag din första film?
Han skrattade åt mig.
Rakt upp i ansiktet.
För att han inte kunde hänga med. Jag räddade dig...
- Sluta skratta. - Det var roligt.
Att du sa så.
Du sa en klyschig replik medan vi kodade.
Vad?
Föreställ dig att jag sa något liknande.
"Så går det till, lipsill."
Om jag sa så... Du skrattar.
Det var inte vad jag sa...
Nej, men det var roligt.
Det sårar mig när du skrattar.
Jag var tvungen att säga så.
Varför?
I stunden.
Jag förlöjligar inte dig, även om du tror det.
Du tror att jag inte klarar mig utan dig.
Jag har behövt rädda dig många gånger.
När har du räddat mitt liv?
På skidresan.
Skidresan?
Du räddade min kuk.
- Inte mitt liv. - Det var ingen liten bedrift.
Jag får ju ändå inte använda den längre.
När det gäller dina problem och ditt perspektiv
måste jag stötta dig och vara förstående.
Men alla skiter i mig och mina problem.
- Förlåt. - Nej då.
Han är modig och uppriktig.
Spela inte på pianot, tack.
Jag är ledsen, men det får inte spelas på.
Det var min farfars.
Det enda som mina farföräldrar lyckades rädda från kriget.
En nazist älskade deras pianospel och det räddade dem.
Förlåt mig, jag visste inte...
- Gå och sätt dig igen. - Okej.
Tack så mycket.
Jag insåg inte att man inte fick spela på det.
Många gör likadant, det är ingen fara.
Du borde sätta upp en skylt.
Okej...
Brukar det vara så här mellan er?
Att Jane alltid tar en ledarroll.
Det var inte så i början.
I början hade jag mer
erfarenhet av att koda än hon hade.
Jag tränade henne, i princip.
Tränade du mig?
Jag gav dig mycket vägledning.
Ärligt talat var jag mer bekväm i den rollen,
för det kändes som att hon såg upp till mig.
Jag saknar det.
Det var en sårbar sak att erkänna. Hur känns det för dig, Jane?
Jag ser fortfarande upp till dig.
Ibland verkar det som
att du tycker att jag håller dig tillbaka.
Jag tycker inte att du håller tillbaka mig.
Det gör jag inte.
Känner ni det?
Det är kraften hos arbetet som vi gör tillsammans.
Rummets kraft.
Jag vill att ni försöker
att säga "stopp"
när det blir hetsigt.
Jag och min man gör faktiskt det
och det fungerar verkligen.
Man säger "stopp", tar en paus
och om man sen vill återkomma till ämnet
kan man göra det, men nio gånger av tio
känns det inte längre lika viktigt.
Kan ni prova det?
- Då så, nästa gång? - Nästa gång.
- Bra.
Hon gillar dig mer än mig.
- Det är inte sant. - Jodå.
Alla gillar dig mer.
Du är mer sympatisk.
Vi kan väl inleda med att säga en bra sak
som din partner gör för dig?
Jane?
John fäller alltid ner toalettlocket.
Hände det något på jobbet i veckan?
John?
Jag måste ta upp elefanten i rummet.
Jobbet verkar skapa mycket konflikt mellan er.
Ja.
Det var ingen bra arbetsvecka.
Mycket kan bero på depression av för mycket skärmtid.
Det är inte det.
Vad tror du att det är, då?
Vad hände den här veckan?
Vi åkte på en jobbretreat. På camping.
Det tar längre tid än Hejhej sa.
Varför skickade hen inte koordinater?
Hen vet nog inte var han är.
Han är utanför systemet.
Säker på att vi inte är vilse?
Vad gjorde ni på er retreat?
- Vi jagade. - Oj.
Jag hade aldrig trott att ni jagade.
Vad jagade ni?
Bara storvilt.
Det är stort.
John jagar storvilt.
"John jagar storvilt."
Allt ser likadant ut.
Inte för mig.
Skog som skog. Vi är vilse.
Tror du verkligen att du får täckning efter två dagar?
Kan du inte lita på mig? Du blir alltid så här.
Hur då?
Orolig och uppjagad.
Vi kommer inte att misslyckas. Du är orolig,
men var inte det.
- Vi hittar honom före skymningen. - Okej.
Det var trevligt i början.
Hon behövde mig igen
och gnistan tändes på nytt.
Jane?
Ja.
Det var en liten gnista i början.
Så vad gick snett?
Vi jobbade, campade och jagade.
Och sen blev han plötsligt macho.
Imponerad?
Visst, om du fångar något.
Hela uppdraget är konstigt.
Varför?
Det är som att du är på en nöjespark.
Du campar...
Jag vet inte.
Vi har inte sett ett spår av honom.
Det finns ingen täckning. Ingen är här.
Vi vet ju inte ens om han är kvar här.
- Skit samma. - Vad gör du?
Vad fan?
Lugn.
Sluta. Jägaren kommer att höra dig!
Då kommer han till oss.
Han får hitta oss istället.
Vad händer?
Knepet är att skjuta under den, inte mot den.
Jag läste inte en bok.
Det var allt.
Så det är så du beskriver det?
Är det allt du har att säga?
Allt beror på en bok.
Ursäkta, men vilken bok?
Han ljög.
Det är sorgligt.
Vad?
Det var en insekt som drogs till...
Det var inget.
Försök slappna av.
När man tänker på något sorgligt
måste man tänka på glädjen i det hela.
Vi sitter under stjärnorna.
De flesta kan inte se dem numera.
Som i Profeten.
Glädjen i sorgen.
Jag är trött.
Jag går och lägger mig.
Gillar du verkligen Profeten?
Va?
Boken Profeten.
Ja. Hurså?
Har du ens läst den?
Nej.
Så det handlade om en bok.
Det började med boken bara.
Så vad handlar det om?
Du sa att det var din favoritbok.
- När då? - Jag sa att det var min favoritbok
och att den snygga grannen gillade den. Då sa du... Vad?
Det var nog därför...
Jag gillar inte honom.
Jag gillar inte hur han flörtar med dig.
Jag sa så för att... Det är bara en bok.
Så du ljög?
Ja.
Jag ljög.
Men det motiverar inte din reaktion.
Jag trodde att vi parades ihop på grund av boken.
Skulle en internationell spionbyrå para ihop oss
på grund av vår favoritbok?
Nej.
Som på en dejtingapp?
- Nej, jag hade fel. - Vad menar du?
Jag har aldrig sett dig läsa
under hela tiden jag har känt dig...
Verkar logiskt.
Jag känner dig.
Jag vet att du har en baktanke med allt du säger.
Kalla mig dum om du nu vill det,
- sen kan vi prata. - Jag kallar inte dig dum.
Jag sa bara att du inte läser.
Vad är det...
Kan vi bara gå och lägga oss?
Vi kan bråka om böcker imorgon.
Visst. Jag är trött.
Du har undervisat hela dagen som om jag vore din elev.
Jag...
Jag har försökt dela saker med dig.
Vi gjorde saker ihop. Jag visade dig...
Det kändes nedlåtande och kontrollerande.
Är jag det?
Ja.
Du låter mig inte ens slicka dig
utan att berätta hur jag ska göra
varenda jävla gång, som om jag aldrig sett en slida.
Du vet inte vad jag gillar, så jag förklarar det.
- Varje jävla gång? - Om du bara lärde dig
så hade jag inte behövt förklara hur du ska slicka.
Såklart. "Jag förminskar dig så att jag förtjänar det."
Jag måste alltid visa hur man gör för du vet inget.
- Nej. - Du är som en bebis.
Jag satte upp vindskydd.
- Jag tände brasan och fiskade. -"Jag är man, bygger.
"Skydd, mat, eld, vatten."
- Dra åt helvete. - Snällt.
Vad är det med dig? Jag förstår mig inte på dig.
Jag har djupare prioriteringar.
Djupare prioriteringar?
Ja, du har inte förmågan att förstå...
Håll käften! Du försöker jämt dumförklara folk.
"Käften", "Helvete".
Lärde din mamma dig att behandla kvinnor så?
- Du är besatt av min mamma. - Vänta.
Skulle jag vara besatt av din mamma?
Du ringer henne fem gånger om dagen.
Det är inte friskt och det är...
- Du måste sätta gränser. -"Gränser?"
- Ja, det behöver du. - Det var det vitaste...
- Du håller alltid... - Vilken cool diss.
Du vet inte ens vad det betyder.
Hennes man dog. Jag är mannen i hennes liv.
Jag tar hand om henne för att hon födde mig.
Vad fick din pappa när din mamma dog?
Förutom din eviga tystnad?
Hon är en bra mamma.
Men det vet du inget om
eftersom du har fullt upp med din jävla katt.
Så prata inte om henne.
Ta inte upp henne
varje gång vi bråkar för att du inte förstår känslor.
Du vet inte hur man bryr sig om någon.
Du är en jävla robot som härmar
vad alla andra gör.
Du kanske har autism eller något
men det är jävligt konstigt,
och du får bara andra att känna sig kassa.
Du sa det själv. Du passar inte som mamma.
Så kom inte och snacka skit.
Det jävla uppdraget är ändå ett misslyckande.
Vem är din nödkontakt?
Va?
Vem är din nödkontakt?
Min mamma.
Du är min.
Vår chef blev inte särskilt glad.
Jag har en fråga.
Kan ni någonsin ta ledigt från jobbet?
- Inte direkt. - Nej.
- Inte direkt.
Kan ni inte jobba med separata projekt
istället för att göra allt tillsammans?
- Det funkar inte riktigt så. - Nej.
Okej.
Det är bara ett jobb.
Det handlar inte om liv eller död.
Jag vet att det känns jobbigt.
Men glöm inte att ingen tvingar er att hålla ihop.
Ingen pistolhotar er.
Ni kan lämna förhållandet när som helst.
Ni väljer att stanna i det. Det är ett val.
Just nu väljer ni att bättra er.
Annars hade ni inte kommit hit varje vecka
och pratat om det jobbiga.
Okej?
Okej.
Vi kanske kan fråga Hej...
Vår chef om vi kan få separata...
- ...kodningsprojekt ett tag. - Ja.
Det kan bli bra.
Det låter som en bra plan.
Känns det bra?
- Ja. - Ja.
Bra. Ses vi igen nästa vecka?
- Ja, tack. - Tack.
Och jag får inte glömma att ge er den här.
Vad är det?
Det är inspelningarna.
Inspelningarna?
Ni skrev ju på ett kontrakt.
Jag spelar in våra möten
så att vi kan gå igenom allt
som vi missade och höra tonläget.
- Toppen. - Toppen.
Var är kamerorna och mikrofonerna?
De är gömda överallt.
När folk ser kamerorna beter de sig annorlunda.
Givetvis.
Vi lyssnar på allt.
- Ja. - Ja.
Jag glömde helt att vi spelar in dem.
- Ja. - Tack.
- Tack.
Vad är det? Vilken fin prydnad.
Tack så mycket.
Den är faktiskt gjord av en person i Kutahya
som har gått bort.
En konstnär vid namn Ulubek Mancho.
Det är hans sista verk.
Han sa: "Det slutar med mig."
Okej.
Tack. Vi ses nästa vecka.
- Vackert hus. - Tack återigen.
Glöm inte betalningslappen vid dörren.
- Nej då. - Vi fixar det.
Jisses.
Mamma!
Mamma jobbar fortfarande.
Det brinner!
Ska vi gå till någon annan?
Nej. Det passar inte oss.
Det är inte kul, men det är bra...
Du kommer att använda det mot mig när vi bråkar.
-"Om vi bara hade gått i terapi..." - Stopp!
Ja, mitt hus brinner. Det väller ut rök...
Jag vet inte.
Ja, jag har många unika saker i huset.
Skynda er.
Undertexter: Mimmi Reynold
Kreativ ledare Sanna Greneby