Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
O STRIDIE POATE FI DEZAMĂGITĂ ÎN DRAGOSTE
Ai ştiut că stridiile sunt hermafrodite?
Da.
Îşi schimbă sexul după fiecare sezon sau după reproducere.
- Asta nu te şochează? - Deloc.
Şi dacă mi-aş schimba sexul?
Imaginează-ţi, mă vezi mâine,
am sâni, o rochie mulată, tocuri şi simţi că te atrag.
- Pentru femei înseamnă mai mult. - Sigur, ele au ciclu.
Mi-ar plăcea să fiu femeie, să văd ce se întâmplă
în interiorul labirintului feminin.
Serios? Visezi să fii femeie?
Recunoaşte, Raf.
Nu doar asta. Aş vrea să mă reproduc ca stridiile.
S-a terminat cu conflictul dintre sexe etc.
- Ar rezolva multe lucruri. - Dacă erai femeie...
Mă gândeam să cer în căsătorie o stridie.
Ştii ce vreau să spun? Inelul, înăuntru, în stridie.
Nu e un pic cam mult?
De ce?
- Tu nu eşti romantic. - E prea mult.
- Nu înţelegi. - Eu?
- Eşti un animal. - Nu.
Îmi place romantismul, dar sunt mai... dur şi viril, aşa că nu aş face-o.
Tu eşti vulnerabil, aşa că poartă-te ca o stridie şi căsătoreşte-te cu tine.
O să ai înăuntru perlele tale.
Autonomia sexuală este viitorul, nu-i aşa?
Acţiune!
Nimeni nu se atinge de scena crimei mele!
FRAGIL
Cine a găsit cadavrul, dle locotenent?
Jean Baptiste, grădinarul, în timp ce făcea jogging în zori.
- Tu ai face jogging în zori, Martel? - Eu?
Nu.
Ce faci, Guerrero?
Aşa cum am bănuit.
Înecat în iaz, apoi, mutat aici ca diversiune.
- Crezi că ucigaşul nu e localnic? - Cred că cineva se joacă cu noi.
Avem de-a face cu un psihopat!
S-a întors.
Pescarul s-a întors.
- Şi stop! - Au fost mai multe probleme astăzi.
- Serios? - Naşpa.
La naiba!
Ea are parte numai de rahaturi.
Cine, Jess?
Nu e emoţia pe care o dorim. Unde e Fanny?
Am crezut că am rezolvat cu anxietatea.
- Jess a fost superbă. - Nu, nu merge.
Regizorul pare ciudat. Ce problemă are?
E parizian.
Înţeleg. Acum e cristal de limpede.
Cristal de limpede? E limpede precum cristalul, tontule!
- Nu mânca prea mult porumb la grătar. - Du-te la ea, lasă-mă pe mine în pace.
Lasă-mă cinci minute, Natasha are cea mai recentă versiune.
Serios, oricine ar găsi replica aia grea.
Nici dialogul, nici intriga nu sunt credibile.
Nu e cea mai grozavă.
Femei înecate şi iubiţi egoişti...
Jess!
Scuzaţi-mă.
- Bună! - Sunt tensionată când vii tu.
Serios? Scuze, am adus stridii
pentru marea petrecere a producătorului, de peste trei săptămâni.
A vrut să le guste.
- Ţi-a spus de petrecere? - Putem merge împreună.
- Jess! - Imediat.
- Trebuie să mă întorc. - Sigur.
Pe diseară?
Pe diseară! Stai! Nu primesc un pupic?
Sigur.
Bună, iubirea mea! Întârziem, e un coşmar.
Îţi povestesc mai târziu.
Aşteaptă-mă la restaurant. Mă grăbesc. Pupici.
Jess,
vrei să te căsătoreşti cu mine?
Nu mai plânge.
- Îmi pare rău. - Nicio problemă.
- Nu-ţi face griji. - Dră Jessica, sunteţi aşteptată.
Mulţumesc, Samir.
- Vă las. - Mulţumesc, Samir.
Îmi pare rău, am avut un conflict cu regizorul ăla insuportabil.
El vorbeşte despre o combinaţie între Michael Mann şi Kechiche.
- Omul-plăcintă. - Exact.
E nou în joc, ambiţiile lui hollywoodiene nu vor dura.
Dar noul tău partener pare foarte drăguţ.
Giaccomo? E extraordinar. Mă ajută mult.
Da?
- Aperitivele sunt servite. - Minunat.
- Mor de foame. - Am pregătit stridiile tale.
- Super! - Le puteţi mânca.
- Poate aveţi chiar o mică surpriză. - Mulţumesc, Samir.
Te superi dacă nu aştept?
Dă-i drumul! Le-a pregătit aşa cum îţi plac ţie.
Delicioase!
Mi-a fost foarte foame.
Eşti bine, Jess? Samir!
Apă, apă!
- Repede! - Ce s-a întâmplat?
Nu-mi spune că ea...
Eşti bine?
Sunt bine.
M-ai speriat foarte tare.
Scuză-mă, eu... Poţi să ne laşi?
Îmi pare rău, am vrut să-i aduc un omagiu lui Donkeyskin.
Stridia, ca inelul în tort. Înţelegi?
Îmi pare rău.
Am vrut să te fac fericită.
Deci...
Vrei să te căsătoreşti cu mine?
E multă emoţie într-o singură noapte.
- Vrei să te căsătoreşti cu mine? - Da. Am înţeles.
Da? Ce uşurare!
Nu.
Am spus "da", dar nu pentru asta.
Da, înţeleg. Nu spun "da" la întrebarea ta.
Da. Tu înţelegi? Eu, nu. Ce ai spus?
- Nu e momentul potrivit. - Ce vrei să spui?
Nu ştiu, nu e...
Ştiu, e o decizie care schimbă viaţa. Nu trebuie să te hotărăşti acum, dar...
- Suntem amândoi la locul potrivit. - Eu nu sunt.
Avem nevoie de timp.
- Timp? - Am nevoie de spaţiu.
Hai să mergem în vacanţă! E o idee bună.
- Nu. - Ba da.
- O excursie în Camargue? - Am nevoie de spaţiu.
Stai aşa!
E ceva ce nu-mi spui.
Vreau să luăm o pauză.
Ce?
Poţi să dormi la mama ta la noapte?
De ce?
Ce am făcut?
- Am făcut ceva greşit? - Nu, nimic, îmi pare rău.
Nu vreau să te văd aşa. Îmi pare rău, o să plec.
- Stai! - Îmi pare rău.
La naiba!
Ce faci aici, Crevete?
- Eşti singură? - Fetele nu sunt aici.
Serios?
- Unde e mama? - Ştii că e noaptea ei de brodat.
- E lună nouă. - Şi Najwa?
Najwa tot dispare, cred că are un iubit secret.
- Tu de ce ai venit? - Am vrut numai să vă salut.
Chiar aşa? La miezul nopţii?
Prostii!
Care e treaba?
E Jess.
- E complicat. - Complicat? De ce?
- Spune-mi tot. - Vrea o pauză.
Vrea o pauză?
Poate să plece undeva. Unde e problema?
- Tu nu trebuie să plăteşti pentru nimic. - Vrea o pauză în relaţia noastră.
Înţeleg.
Putea fi o vacanţă, cu gusturile ei fanteziste.
- Nu trebuia s-o cer de soţie. - Mare greşeală.
La vârsta voastră? Să-ţi pui laţul de gât?
Trebuie să călătoreşti, să vezi lumea. Libertatea e nepreţuită. Înţelegi?
De ce cauţi...
Cu trei femei aici, vrei să mai ai una pe cap?
- E o nebunie. - Niciun cuvânt, mamei şi Najwei.
Nu-ţi face griji, buzele mele sunt pecetluite.
Bună! Sunt Jessica.
Nu pot să răspund acum, probabil, pentru că filmez,
dar o să te sun eu înapoi.
Bună, Jess! Sunt Az.
Nu înţeleg ce s-a întâmplat, poate că am greşit cu ceva.
Ştiu că pot fi insensibil...
- Te masturbezi? - Nu! Nu mă masturbez!
- Ba da! - Jess, nu mă masturbez.
Câteodată, dar nu acum.
Te masturbezi!
Fă-o repede!
Eşti enervantă, Naj!
- Pleacă din camera mea! - Ţine-ţi camera împuţită.
Poartă-te ca cei de vârsta ta.
SÈTE FEVER PRODUCTION PREZINTĂ
UN SERIAL DE NICOLAS JAMES MANN ŞI THOMAS FRANCO
REGIZAT DE NICOLAS JAMES MANN
CU JESSICA CHESTER ÎN ROLUL OLIVIEI MARTEL
GIACCOMO ZAPATELLI ÎN ROLUL LUI MATHIAS GUERRERO
CRIMĂ PE MARE
- Sincer, foarte curat. - "Curat", spune ea!
Nu mi-am imaginat că eşti cu o fată ca asta.
- Cât timp ai fost cu ea? - Doi ani.
Doi ani, dar vine un moment când iese în lume.
Ce s-a întâmplat?
Lucra cu mine la fermă şi la restaurant.
Apoi a început să joace în seriale, să primească atenţie şi...
- Nu e adevărat. - Tu ştii asta.
Încetează! Vrei să spui că i s-a urcat la cap?
Nu-mi spune că fumurile celebrităţii...
- E talentată. - I s-au urcat la cap.
- Talentată? - Rău de tot.
- Auzi ce zice! E talentată. - Nu e un eşec total.
E Kate Winslet a oraşului Draguignan, nu o actriţă mare.
Nu asta i-ai spus ei.
Erai la dispoziţia ei mai rău decât un câine pentru nevăzători.
- Era valetul ei. - E super, s-a întors la noi acum.
Ne-ai abandonat pentru o vreme.
Te rog, dacă ai avea o gagică, ai face la fel.
- Ai pleca imediat, Ahmed. - Cum zici!
Ajunge! Hai să schimbăm subiectul!
- Cine vrea să înoate? - Eu, nu.
- E speriat. - Nu-mi plac apele adânci.
- Încă? - Îmi place să simt nisipul sub picioare.
- Ia lecţii de înot. - Vorbesc serios.
Imaginează-ţi că o fată drăguţă, atrăgătoare, se îneacă.
E important să poţi zbura, s-o salvezi.
Mulţumesc, dar noi ştim să înotăm.
Ştiţi să înotaţi, dar vă place să fiţi salvate.
- Am dreptate? - Am nevoie să fiu salvată?
- E creierul reptilian. - Da?
Voi, fetiţele din Paris, aţi uitat elementele de bază.
Bună, mamă! Cum merge treaba?
- Îmi dai un croasant cu ciocolată? - Lasă-l jos.
- Ce s-a întâmplat? - Ai să-mi spui ceva?
- Te rog, pot să iau unul? - N-ai nimic să-mi spui?
- Nu. De ce? - Nu minţi. Te cunosc.
- Spune-mi. Ce se întâmplă? - Ce se întâmplă cu Jess?
Nu începe şi tu. Naj m-a chinuit cu întrebările în dimineaţa asta.
Nu vreau să vorbesc despre asta. E o pauză.
Nu ai făcut ce ţi-am spus?
Treburile casnice, rufele, vasele?
Gătitul. Ai gătit?
- Gătesc tot timpul. - Tot timpul găteşti, da.
Ai ascultat-o?
- O susţii în munca ei? - Da.
- Ce e asta? Un interogatoriu? - Ai rănit-o!
Nu am rănit-o. De ce spui asta?
- Atunci, de ce te părăseşte? - E doar o pauză.
Ai înşelat-o?
Ai înşelat-o, ai umilit-o.
- Aşa e? N-aş putea suporta asta. - Nu am făcut-o.
- Spune-mi că nu ai făcut-o. - Promit.
- Spune-mi. - Te rog, încetează!
- Nu pot să cred, sunt devastată. - Încetează, eu sunt cel care suferă.
- Dar Jess e frumoasă. - Superbă.
- N-ai înşelat-o? Jură! - Jur.
Dnă Berlatti, cum te simţi astăzi?
Mă simt minunat. Uite beţişoarele parfumate promise.
- Mulţumesc. - Bună, Azzedine!
- Ce mai faci? - Eşti bine, Aurélia?
- Sunt bine. - Se vede.
Plânge la vârsta lui, frate?
Dacă iubirea le face asta oamenilor...
- Nu vreau să mă îndrăgostesc niciodată. - E de-a dreptul înfricoşător.
Vreau să mă căsătoresc, dar fără să iubesc.
Pur si simplu, mă căsătoresc.
Az! Ce se întâmplă?
E vorba de Jess?
- Plânsul te poate îmbolnăvi. - Da, frate.
Nu e bine să plângi.
Az, am auzit că plângi.
Nu poţi să plângi, prietene.
Pot să plâng liniştit, te rog?
Poţi fi liniştit, dar nu poţi să plângi. Uită-te la mine! Zâmbeşte!
Uite, începe să-i cadă părul.
A chelit deja.
Nici mie nu-mi plac despărţirile. Sărută-mă.
Adio, Rachel!
Am fost fericiţi împreună.
- Înţeleg acum. - Şi eu.
Nu, stai.
Te iubesc!
Nu mai suport, e prea greu.
Şi eu te iubesc. Vreau să fiu cu tine mereu.
Şi eu vreau să fim împreună pentru totdeauna.
Vreau să ne construim visurile împreună...
Az!
- Putem intra? - Nu!
Eşti bine? Ce se întâmplă?
Exagerezi. Locul arată ca un grajd.
- Ce e asta? - Nu e nimic!
- Ce faceţi aici? Vreau să fiu singur. - Trage perdelele, să intre lumina.
- Nu face asta. - Uite ce dezordine este!
- Nu perdelele. - Revino-ţi.
Lasă-mă în pace. Serios!
- Vrei să mori? - Te infectezi.
- "Bodyguard"? - Ia mâinile!
Nu contează. Ia-l!
De câte ori ţi-am spus? Alt tip care salvează o gagică.
Ascultă aici, avem un plan.
O să te aranjăm din cap până în picioare.
Nu vreau.
O schimbare totală. Nu vrem să te vedem aşa.
Ce a zis ea.
Mergem la magazinul de vechituri a lui Ahmed. Are oferte bune.
O să fie bine. Auzi ce spun?
Care e planul vostru?
Magazinul de vechituri al lui Ahmed?
- E ieftin. - Toate sunt lucrurile morţilor.
Nimeni nu se îmbracă mai bine decât un om mort.
Cine are mai multă clasă decât un mort în coşciug?
Nimeni. Şi spune o poveste.
Nu-ţi face griji. Crede-ne. O să te simţi mai bine.
Încetează!
Am găsit ceva roşu, băieţi.
- Nu ştiu. - Superb!
- Frumos, nu? - Pentru bunica ta.
- E perfect. - Fără culoare viaţa e plictisitoare.
Bunica mea obişnuia să spună asta.
Az, ce măsură ai? L sau XL?
- Superb, frate! - Ce? Cine a ales asta?
Eu. E extraordinară.
- Nu, Kalidou. - Arată bine.
Văd parmezan, dar...
- Prea multă brânză. - Corect?
- Pare brazilian! - Omul-parmezan.
- E ceva în neregulă cu materialul. - Ţesătură dubioasă.
Nu sunt convins.
Haide, ieşi!
E scârbos.
- Îţi scoate burta în evidenţă. - Da, fetelor le place asta.
E total neinteresant.
- Te-ai deghizat? - Casanova Rivierei Franceze.
O să frângi atâtea inimi, că nu vom şti unde să le punem.
Don Juan!
- Dă-o jos! - Don Juan de mâna a doua.
Pune-ţi pantaloni!
Uite!
- Pantalonii ăia îi vin bine. - Dă-te puţin înapoi.
Să admirăm capodopera.
- Bunăciune! - Întoarce-te.
Frumos şi mulat.
- Fund frumos. - Întoarce-te.
Băiatul are un fund frumos.
Sunt prea bărbat ca să mă uit.
Ai un...
- Ai un fund serios. - Tragi de fiare?
Pantalonii ăia te flatează cu adevărat.
Dacă eram o gagică, făceam surfing pe tine.
Eşti ca o plajă ambulantă. O plajă mergătoare.
- Az, eşti o plajă. - Azzmatazz!
Nu fi supărat. Asta nu o aduce înapoi.
Tu ce ai fi făcut?
Eu am mers să-mi iau lucrurile de la fostul meu partener, asta l-a şocat.
- Serios? - Da.
Ce schimbă asta?
Înseamnă că arăţi că e o separare pe bune.
Că nu o vrei pe cealaltă persoană. Universurile voastre nu se mai leagă.
Acum sunt separate. Vezi?
Ea a spus că vrea spaţiu?
Iată!
Dacă îţi iei lucrurile, îi arăţi că îi dai spaţiu.
Nu cred că pot face asta. Nu singur.
- Sigur că poţi. - Nu, o să-mi pierd curajul.
Ştii ce? O să merg cu tine. Merg cu tine.
- Da? - Da.
O să vezi.
În regulă, poţi să faci asta. Apari drăguţ şi relaxat.
E casa ta, o priveşti în ochi.
- Spun: "Bună, ce mai faci?" - Nu "bună, ce mai faci".
Am venit pentru lucrurile mele. Hotărât.
- Da. Am venit pentru lucrurile mele. - Nu te cred. Fii ferm.
- Am venit pentru lucrurile mele. - Vorbeşte serios!
- Sunt serios. - Nu, nu eşti serios. Spune!
Mă enervezi!
Am venit după lucrurile mele.
Lucrurile tale?
De ce mă pălmuieşti? Termină!
Sunt lucrurile mele!
Îmi pare rău.
Am venit pentru lucrurile mele.
- Lucrurile tale? - Ale mele!
- Spune. - Sunt ale mele.
Spune cu mult curaj.
- Am venit pentru lucrurile mele. - Curaj!
Aşa te vreau. Acum du-te!
Am venit pentru lucrurile mele.
Lucrurile tale?
Trebuia să suni înainte.
Ştiu. A fost ceva urgent. Am rămas fără chiloţi.
- E greu fără chiloţi. - Vii, iubito?
Eşti cu cineva?
Giaccomo.
- Giaccomo. - Bună!
- Repetam o scenă. - Da?
Da. Tocmai am spus "iubito".
"Imediat, iubito?" Poate că nu e tonul potrivit.
Ăla e şortul meu.
Îmi pare rău. Nu am avut şi Jess...
- Era pentru scenă. - Pot să-i dau înapoi.
Nu-ţi face griji.
Vrei să-ţi iei lucrurile din dormitor?
Mai întâi, mă duc să-mi iau lucrurile de care am nevoie...
Cred că e cu ustensilele de bucătărie.
Nu-mi amintesc...
- Ce, mai exact? - Aparatul pentru vafe.
- Chiar îţi place să găteşti? - Da, îmi place.
Şi mie îmi place foarte mult.
Cred că aparatul tău de vafe e în bufet.
- Ăsta? - Da, l-am folosit pentru brânză topită.
Nu mă omor după dulciuri, dar brânza topită îmi place.
Vrei o pungă?
- Du-te şi adu-l pe Rocky, te rog! - Rocky?
Ţestoasa noastră.
Ce amuzant! Stallone a făcut nişte chestii incredibile
când a început cu Woody Allen.
Tipul era...
Da, scuze, e un pic...
- E un pic ars. - Îmi pare rău, nu te aşteptam.
Chiar îmi pare rău.
Aparatele de vafe sunt personale, la fel, şi costumul de baie.
O să ţi-i înapoiez.
- În regulă. - Dacă vrei...
Ridică-l.
- O să ţi-i dau înapoi. - E în regulă.
Uite-l pe Rocky! Şi sacoşa.
- Bine, mulţumesc. - E o fată în grădina mea.
Cine e?
Nu e casa lui Az?
Nu, e a mea.
Sunt Lila, tu trebuie să fii Jess, mă bucur de cunoştinţă.
- Giaccomo, mă bucur să te cunosc. - La fel.
E în regulă?
Mergem?
Avem repetiţie la dans.
- Dansezi? - Puţin.
El dansează, face vafe... Poate să facă orice.
- Ce nu pot să fac? - Nimic, se pare.
- Gata, iubire? - Cred că e timpul.
Uşa e pe-acolo. Aia e grădina mea.
Scuze, vreau să-ţi spun că sunt un mare fan al tău. Eşti grozav.
Nu schimba nimic.
Eşti prea amabilă, mulţumesc.
E adorabilă fata asta.
- De ce eşti bosumflat? - Nu sunt.
Se vede.
- Îmi dau seama. - Nu sunt supărat.
- Ştiu, îmi dau seama. - Am spus că nu sunt!
Acum sunt sigură de asta.
Ce te-a apucat?
Nu puteai doar să vii să mă iei? De ce o faci pe iubita?
"Sunt un mare fan."
- Nu râd. - Încetează!
- Deci fosta are un iubit. Relaxează-te. - Nu are, s-a pierdut, asta-i tot.
Serios? Face asta sub nasul tău, ca şi cum ar fi normal.
Am încercat să te ajut, să-ţi redau puţină demnitate.
De ce? Pentru că mă compătimeşti?
Da, te compătimesc.
I-ai văzut faţa când am spus că ştii să dansezi?
"El dansează?"
- Era şocată. - Îi place să danseze.
- Iată! - Ce?
Iată răspunsul tău!
Când o vezi data viitoare?
Producătorul m-a invitat la petrecerea lui.
- Perfect. - Nu merg.
Ba da, mergi. Şi o să dansezi cu ea.
- Serios? - Vinde-te bine!
Încetează să te discreditezi. Ajunge. Acceptă.
Îi place să danseze? Atunci, dansează.
- Trebuie să mă înveţi. - Nu, las-o baltă.
- Haide! - Nu.
Mă încurajezi, după aia mă abandonezi.
- Am viaţa mea. - Ştiu, te rog!
O ultimă favoare. Vino la petrecere, după aia te las în pace.
Ce primesc în schimb?
Orice îţi place. Ce ţi-ar plăcea?
Vreau... Mai faci dulciuri?
Atunci, vreau o tonă.
- Câte? - Tone.
Vrei zlabias?
Baclava?
- Mai multe. - Coarne de gazelă?
- Mai multe. - Sunt multe.
O să ai de muncă. Vreau mult mai multe.
S-a făcut!
Rocky e martorul nostru. Nu-ţi face griji.
Încă o dată. Cinci, şase, şapte şi opt.
Continuaţi tot aşa. Nu vă opriţi.
Din nou!
Schimbaţi! Unu, doi...
Bravo, Az, continuă!
Asta e, fetelor. Ţineţi-o tot aşa!
Am scris un anunţ matrimonial. Ascultă.
Continuă.
"Pensionară tânără caut companie pentru momente secrete şi, poate, mai mult."
"O femeie frumoasă, sportivă, în vârstă de..."
"... 69 de ani."
Dar ai 73, bunico.
Ai vârsta pe care o simţi. Cui îi pasă?
- Ascultă. - Ascult.
"Caută domni agreabili", evident.
"Cu simţul umorului", asta e important.
Foarte.
"Nu macho." Un tip atrăgător, care îmi dă spaţiu să respir,
care îmi acordă atenţie.
Şi, cel mai important, un bun dansator.
Un bun dansator? De ce bun dansator?
Vreau să-l duc la Festivalul Stridiilor.
- Dacă e un prost dansator... - Bine spus.
- O să mă facă de râs. - De ce nu-l iei pe Fernand?
E un tip drăguţ, dar... el nu aprinde friteuza mea.
- Flacăra ta, bunico! - Asta am spus.
Nu începe. Concentrează-te la aluat.
Mergem la festival împreună. Doi fără partener.
Nici în visele tale.
- De ce? - Nu ştii să dansezi, scumpule.
- Vorbeşti serios? - Da.
Ştii ce trebuie să scrii în anunţul tău?
"Hoaşcă bătrână enervantă, care adoră jointurile, trabucul şi whisky-ul,"
"caută tip obedient."
Glumeam.
Mă calci pe nervi.
Senzual.
Mai jos.
Din nou.
Nu mă mai trage de păr.
- Scuză-mă. - Mulţumesc.
- Încetează! - N-am vrut.
Atunci, stai în faţa mea.
De ce... Calmează-te.
- Lasă-mă să încerc, Lila. - Dar asta nu...
Tu faci aşa. Uită-te la mine cum fac. Tu apuci frânghia şi o smuceşti.
Nu te grăbi. Apucă frânghia şi o tragi spre tine.
- De ce nu laşi braţele în jos? - Bine, îmi pare rău.
Vezi? Din nou!
Continuă! Uită-te la mine!
Uită-te la mine! Sunt aici!
- Aici! Uită-te la mine! - Mă uit la tine.
Nu, nu te uiţi la mine. Vezi?
Ai căzut pentru că nu te uitai la mine.
Îmi vine să vărs.
Imaginaţi-vă... dacă îl vede mama lui.
Toată lumea îl vede. Oamenii ştiu că ieşim împreună.
- Eu nu dansez, Kalidou. - Nici eu.
Unduieşte-te.
- Bine. După aia? - Braţul, complet întins.
Şi loveşte!
Cinci, şase, şapte, opt, şi bum!
Asta e. E solid. Vezi?
Urmăreşte-ţi mâna.
Capul îţi urmăreşte mâna.
Apoi, pas de bourrée.
Arată-mi!
Ce e asta?
Serios?
O să-ţi arăt ce faci tu. Trebuie să vezi asta.
Da, asta e.
Asta seamănă mai mult... Nu e un animal...
... cu mişcări cursive. Continuă să încerci.
Lasă fundul mai jos.
Mai mult. Foarte bine.
Stai aşa 15 secunde. Super!
În regulă.
Flotări.
- Serios? - Da.
Bun. Asta e. Doi, trei!
Patru, cinci! Fă 15. Şase!
- Putem face asta. - Totul e în minte.
Şi în corp.
Unu, doi, trei!
- La naiba! - Haide, aşteaptă!
Turnul din Pisa.
Am înţeles!
De ce mergi atât de aproape de margine?
Asta e ideea.
- Da? - Da. Acum închide ochii.
Închide-i.
- Simţi asta? - Da.
Ochii, închişi.
Nicio grijă, sunt aici.
Asta e. Închide-i.
Fantastic!
- Eşti chipeş. - Ce?
Continuă să mergi.
Nu eşti atât de urât când eşti fericit.
Sunt mai puţin urât când sunt fericit?
- Deschide ochii! - Ăsta e un compliment?
Acum simţi acelaşi lucru ca atunci când ai avut ochii închişi.
Îţi aminteşti senzaţia aia în stomac?
- Tensiune. - E bine.
Menţine tensiunea aia.
Lila!
De ce te-ai întors?
Tu de ce ai rămas?
Nu ştiu.
Poate că nu am curajul să plec...
Te descurcai bine la Paris, dansai...
Ai avut un prieten.
E mai bine în Sud.
Nu vrei să vorbeşti despre asta?
Scuză-mă, dar...
Mă deprimă.
Jur, nu-i de mine!
E trist.
Sună ciudat, dar iubirea mereu se termină prost.
Sfârşeşti prin a fi revoltat pentru că ai devenit altcineva.
Dar tu l-ai creat pe acel altcineva.
Am devenit o plantă de apartament în camera de zi.
Tu, o plantă de apartament? Cu personalitatea ta?
Tu eşti o luptătoare.
Eşti Femeia Fantastică.
Chiar şi atunci când ai idealuri mari te cufunzi în tipare mărunte.
E trist.
Dar aşa e viaţa fără iubire.
Tu eşti fericit?
Cu inima ta frântă?
La naiba!
Az!
- Dă-te, te rog! Sunt obosită. - Lasă-mă două minute.
- Cinci minute, şi o să plec. - Mută-te, te rog!
Vreau să dorm. Eşti aşa de enervant...
Şi tu.
Ce naiba?
- Vorbeşti serios? - Pe bune, e patul meu.
La naiba, pleacă!
Respiraţia ta miroase ca naiba.
Cârnaţii mei sunt altfel.
- Uitaţi-vă la culoare. - Uitaţi-vă la grăsime.
- Nu sunt încă făcuţi. - Acolo, aia e grăsime.
Vorbeşte cu Az, te rog!
Gătesc eu, tu vorbeşte cu el.
Eşti mai apropiat de el.
Eu pregătesc cârnaţii, vorbeşte tu cu el.
Rezolvăm asta acum, între noi.
Uite pâinea!
Az!
Am auzit
că dansezi pe străzi ca un homosexual,
făcând mişcări sugestive.
El spune că te zbaţi ca un vierme în extaz.
Pe stradă.
Lila dansează la fel.
Lila e o gagică, tu nu eşti. Fără dans provocator în cartierul nostru.
Controlează-te. Nu ne face să te insultăm.
O să pari şi mai vulnerabil.
- Anumite limite nu pot fi depăşite. - Nu face asta.
Dacă mergi prea departe, nu conta pe mine.
Dacă eşti atacat, n-o să vin alergând.
Fetele de la dans vor prietenia ta pe Instagram.
Serios? Gagicile?
Marina a spus: "Pariez că e bun la pat." Când te-a văzut cum te mişti...
Jur, păreau îndrăgostite!
- Ce? - Un tip care dansează e sexy.
- Marina? - E pe bune sexy.
De ce nu încasăm bani pe lecţiile de dans?
Excelentă idee!
Glumeam!
Acum vreţi să dansaţi, şacalilor.
Numai idioţii nu se răzgândesc.
- Viaţa e plină de schimbări. - Evoluăm.
Voi, băieţi, vreţi să dansaţi?
Eu mereu am vrut, dar am aşteptat momentul potrivit.
- E adevărat. - Aştept de mult timp.
Nu, nu putem. Repetăm un număr pentru petrecere.
- Ce număr? - Ce petrecere?
- Nu le-ai spus? - Nu.
Deci e o petrecere.
- Nu e nimic special. - Spune-le.
Producătorul face o petrecere.
- Nimic special? - Cu Jess, alias Olivia Martel.
Cred că glumiţi!
Vrem să cunoaştem actriţe. Ajută-ne să intrăm.
Nu pot. E o petrecere privată.
Îmi spui că e privată?
Nu poţi să-mi spui asta.
Mereu există o modalitate să te strecori înăuntru.
- Ca şobolanii, intrăm. - Ajută-ne!
Imaginează-ţi că merg la petrecere şi cunosc iubirea vieţii mele.
Ce zici de asta, frate? Haide!
- Nu poţi refuza. - Haide!
La unu! Şi cinci, şase, şapte, opt...
Acum, aşa, îndoiţi picioarele!
Şi umerii.
Şi înapoi!
Acum întoarceţi-vă!
Ahmed!
Vă rog, aveţi grijă în seara asta! Vorbiţi politicos.
Nicio grijă, frate!
Nu, Ahmed, nu te purta de parcă ai fi din cartier.
"Fără grijă, frate!"
- De ce te îndoieşti de noi? - Nu mă îndoiesc.
- Te îndoieşti. - Vă dau sfaturi.
Spune-o direct, te rog.
Câteodată întâlniţi oameni din clasa voastră,
alteori sunt din altă ligă.
- Bine, înţeleg. - Cine spune că nu ne adaptăm?
Ştiu că vă adaptaţi. Dar câteodată greşim.
Uităm asta cu unii oameni,
cu care trebuie să fim cu tact, ca să nu ne judece.
Nu e nevoie de mănuşi pentru mine, sunt autentic.
Acceptă sau nu.
- Sfârşitul poveştii. - Bine, ascultaţi!
- Nu înţelegeţi. - Ce?
Ahmed, de exemplu, o cunoşti pe Clementine.
Un exemplu. Cum ai vorbi cu ea?
Aş zice: "Bună! Ce faci?"
Eu, bine. Tu?
Mă descurc. Nicio problemă.
Mă descurc bine.
Super! Eşti pe Instagram?
Nu. De ce?
- Pentru că el asta caută. - Direct.
Vrea Instagramul ei. Aşa procedează el. Poate fi făcut cu calm.
Scuză-mă. E vreo şansă să ne cuplăm?
Asta e problema, Kalidou.
Ascultă! Asta e problema.
"Vreo şansă, pentru că... Ştii?"
N-o să meargă aşa.
- Crezi că proştii vorbesc altfel? - Uită de ei.
Vorbiţi franceza. Asta-i tot.
Ca şi cum nu suntem francezi?
În primul rând, colegii voştri,
pe care i-am dezamăgit într-o bătălie a elocvenţei.
Cu expresii din Evul Mediu şi din trecut.
- I-am uimit. - Din vremuri străvechi!
Franceza noastră e remixată, dar e rafinată şi magistrală.
De aceea te invit să-ţi retragi acuzaţiile false.
Prietene!
Sunteţi pregătiţi, băieţi?
Ce?
Domnul trimite o făptură divină.
Încetează!
Sunteţi bunăciuni, cu costumele voastre elegante.
E timpul să plecăm. Altfel, o să întârziem.
Vrei să mergi cu mine?
Doamnă de 24 de carate.
Noi suntem prinţii acestui oraş,
În noaptea asta pictăm în roşu, frate.
Prietenul nostru e Kabyle, Despre el vorbim excepţional.
Mâinile, în aer, picioarele, în aer.
Nu se poate inversa. Dar ne pasă?
Kalidou, Lila, Raf, Ahmed. Mă cheamă Az.
Te am doar pe tine.
- Ei sunt cu mine. - Nu pot lăsa să intre aşa de mulţi.
Te rog, nu mă face de râs!
- Nu pot. - Frate, suntem doar patru.
Nu mă lua cu "frate". Nu apare numele, nu poţi intra.
Care e, de fapt, problema?
Nu face să fie stânjenitor. Eu lucrez aici.
- Sunt 200 de invitaţi. - Nu ridicaţi tonul.
Lăsaţi adevăraţii invitaţi să intre.
Bună, Adil!
Băieţi, ajunge!
- Mulţumesc. Pa! - Am un plan de rezervă.
Îmi pare rău, domnişoară. O seară plăcută!
Cine spune că arabii sunt leneşi?
Scuzaţi-i.
Îmi spuneţi numele, vă rog?
Bine, gata.
Ajut-o pe Lila.
O să fiu atent.
- Ce? - Bravo, băieţi!
Aţi mers pe sobrietate, eleganţă şi clasă. Frumos!
Mulţumesc, Najwa.
Şi tu arăţi miau.
- Cum arăt? - Arăţi miau.
Atrăgătoare.
O iei drept pisică?
- Linguşitorule! - Hai să ne binedispunem!
Să distrăm oaspeţii.
Bună seara! Un pahar de şampanie, te rog!
Bună!
Az!
- Giaccomo. - Mă bucur că te văd.
- Giacc, cum merge? - Grozav.
- Mă duc să socializez. - Stai!
Ne vedem mai târziu.
Eşti bine?
Mă descurc excelent.
Scuză-mă, nu mă aşteptam să te văd aici.
- Nu trebuia să vin? - Nu am vrut să spun asta.
E minunat că ai venit.
Grozav! Sunt uşurat.
Te căutam.
- Bună! - Bună!
- Ai venit... - Am venit cu Lila.
- Arăţi superb. - Mulţumesc.
Mulţumesc. Şi tu.
Ce drăguţ! E super că aţi venit amândoi.
- Ce petrecere grozavă! - Şi o vilă superbă.
Da, e...
- Nu te reţinem. - Să mergem să ne alăturăm celorlalţi.
Noi o să dansăm.
- Pa! - Pa! Pupici!
Şi nu mă duc să mănânc multe pricomigdale de pe platou. Înţelegi?
Nu chiar.
Iau una şi le las pe celelalte pentru alţi invitaţi.
- E bine să împărţim lucrurile. - Minunată atitudine, sincer!
- Las pricomigdalele pentru ceilalţi. - Imaginează-ţi!
Cineva are o pricomigdală în mână.
Eu n-am s-o iau.
- Cu siguranţă. Nu o fac. - Ar fi greşit.
Corect. De ce ai lua-o pe Jess de la amicul meu?
Despre ce vorbeşti?
Amicul meu era cu o femeie şi tu ai furat-o de la el.
- Nu am furat-o. - Ba da!
Nu. N-o să port conversaţia asta. Nu te cunosc.
Eu vreau.
Prietenul meu e pe punctul de a se sinucide, deci hai să vorbim.
Pe punctul de a se sinucide?
Când îşi pune capul în cuptor, îţi trimit o poză, ca să poţi nega asta.
- O seară bună! - Rahat mic!
Asta eşti. Poate eşti actor, dar să te ia naiba!
Actor sau nu, nu dau doi bani pe tine.
- Chem paza. - Cheamă. Să te ia naiba! Ticălosule!
- Cum te cheamă? - Jérôme.
Jérôme?
Ai peste 18 ani, Jérôme?
Da, aproape 27.
Nu arăţi.
Pentru că am...
... sindromul Peter Pan.
- Peter... cum? - Sindromul Peter Pan.
- Rămân tânăr. - Am văzut filmul.
La fel ca în film, sunt încă tânăr la cap.
Şi corpul meu a rămas tânăr, cu capul meu.
Asta e.
Nu e rău.
M-ai urmărit trei luni, după aia ai dispărut.
Plec pentru moment, şi tu numeşti asta "dispărut"?
Pentru moment?
Am vrut să mă distanţez pentru moment,
ca să pot construi ceva mai solid, cu o bază mai puternică.
Jérôme, Gaëtan, toţi sunt la fel până la urmă.
Toţi sunt nişte idioţi.
Te întâlneşti vreodată cu un Jérôme nesuferit?
Să te distrezi bine în seara asta, Gaëtan!
- Jérôme! - Sună-mă!
Da, că veni vorba...
Mi-am pierdut mobilul.
Îmi spui numele tău întreg?
- Sigur. - O să ţin minte.
- Numele meu e Sophie. - Sophie?
Caută Sophie Marteau.
Te aud tare şi clar. Patru pe scenă, asta e înţelegerea.
Ăsta e producătorul.
Spune-i că nu suntem vulnerabili. După aia dă-mi mie microfonul.
Pentru că sunt agil, N-am spus niciodată că te iubesc.
Dar îmi iubesc oraşul. Nu am gustat niciodată caviar.
Dar îmi iubesc viaţa.
- Unde ai fost? Te-am căutat peste tot. - Las-o baltă.
- Hai să facem o pauză! - Nu, Najwa e pregătită.
Uită-te la mine! Nu am muncit degeaba.
- Nu pot. - O facem.
- Nu pot. - Ba da, poţi.
Poţi şi ai face bine.
- Nu. Ce faci? - Suntem pregătiţi.
Lila!
Vino aici!
- Dementule! - Geaca mea!
Eşti un bufon.
- Bufon, bufon! - Pleacă de-aici!
Dispari! Şi tu.
Ce se întâmplă cu tine? Eşti schizofrenic?
Ce am spus noi? De ce l-ai împins?
- Glumeam. - Ţi-am spus eu?
Eu nu râd. La ce îmi folosiţi voi?
- Noi suntem prietenii tăi. - Nu aşa!
- Am creat senzaţii tari. - Ce senzaţii? Sunteţi inutili.
Sunteţi o adunătură de animale!
- Vorbeşte tu cu el. - O să vorbesc eu cu el.
Valea! Dispari, cu tunsoarea ta!
- Părul meu putea să-ţi scoată ochii. - Şi tu, domnişoară.
- Tu eşti recompensa. - Doamnă, pentru tine.
Poftim, ai uitat asta!
S-au purtat ca nişte idioţi.
Vorbeşte tu cu ei, spune-le ce trebuie să audă.
Ei încă reuşesc s-o dea în bară.
Golanii ăia... Sunt animale.
Nu-i poţi duce nicăieri. De necrezut.
Şi Jess a văzut totul.
Tu ce eşti, mai exact?
Ce?
E amuzant, vorbeşti despre Jess ca şi cum ar fi
cel mai important lucru din viaţa ta.
Dar se pare că ceilalţi n-au prea văzut-o.
N-am putut s-o duc în cartier. Nu, pe o vedetă ca ea.
Chiar şi înainte de a fi vedetă n-ai dus-o acolo.
- Ţi-a fost ruşine? - Bineînţeles că nu.
Nu am adus-o pentru că eram ocupaţi.
Am lucrat la replicile ei, am ajutat-o să creadă în ea.
Faci totul ca să-ţi ajuţi partenera,
apoi, dintr-odată,
peste noapte,
eşti părăsit
ca un iaurt expirat.
Nimic nu se întâmplă peste noapte. Eşti în faza de negare.
În legătură cu ce?
Ruşinea ta.
A ta. Nu a lui Jess sau a celorlalţi, ci a ta.
Ea nu s-a schimbat când a devenit vedetă, tu, da.
Şi ştii ceva? Jess şi toată gaşca ei...
Ei nu sunt mai buni decât tine sau decât mine.
Ei doar au mai mulţi bani, asta-i tot.
Aş vrea să fiu o gagică în viaţa viitoare.
- Viaţa ar fi mai simplă. - Nu poţi vorbi serios.
- Să mergem! Mi-e frig! - Ţi-e frig?
- Puţin. - Îmi pare rău.
- Poftim! - Mulţumesc.
Te superi
dacă dorm la tine la noapte?
Acasă, Najwa o mă bată la cap, nu mai suport.
De ce te uiţi aşa la mine?
În felul ăsta, pot să te las fără să fac un ocol.
Mi-ar plăcea să călătoresc în jurul lumii.
Ştii că e afrodiziac?
Ţi-e foame?
Deschizi una pentru mine?
Ce faci?
Stai, trebuie să miroşi a stridii.
Nu, miroşi a mare.
Nici vorbă!
Asta nu se întâmplă niciodată.
E extrem de rară.
- Adevărat? - Jur!
E frumoasă.
O să merg acasă.
Şi nu ştiu ce crezi tu,
dar eu cred că cel mai bine e dacă ţinem asta pentru noi.
Pentru moment, cel puţin.
Nu seamănă cu Obama?
- Nu, exagerezi. - Oricum o să-i dau o inimă.
Bănuiesc că e bun pentru o tăvăleală în fân.
O tăvăleală în fân?
Am nevoie de opinia ta. Acest Brice m-a lins.
- Te-a "plăcut". - M-a lins.
- Bine. - Un profesor pensionat.
Nu spune că poate dansa. Ce spune el este
că poate să-şi mişte şoldurile. Asta e vulgar?
- Vulgar? - Da.
- Tu eşti cea care te culci cu toţi. - Da?
Că veni vorba, ai făcut sex, nu-i aşa?
- Cu cine? - Nu spun.
Te rog frumos!
Încă nu.
Ce mai faci?
Bine. Tu?
Nu aşa de bine.
Poftim chiloţii tăi!
Super!
Am venit să-mi cer scuze. Nu-mi place situaţia asta.
Am avut şi acest vis ciudat.
Erai gol, fără costum de baie.
Eu nu aveam costum de baie, era chestia asta între noi.
Eram în mare, înconjuraţi de crustacee.
- Da. Grav. - Nu vreau să am astfel de vise.
Visez să îngrop securea, pentru vindecarea rănilor.
Nu vreau un costum de baie între noi, vreau un steag alb.
Unul pe care să-l putem ţine împreună.
Când am venit, n-am avut idee ce însemna Jess pentru tine.
- Te-am supărat. - Nu, n-ai făcut-o.
Nu? Te-am umilit.
Reacţionezi cu demnitate. Dar uită-te la mine, am succes.
Da, am succes. Da, sunt recunoscut, e grozav.
Dar asta nu e important, da? Ştii ce e?
- Sunt un nimic. - Nu. De ce ai spune asta?
- Dacă erai un nimic, nu erai aici. - Putem să luăm masa împreună?
- Tu, prietena ta... Cum o cheamă? - Jess?
- Lila, scuze. - Da, aşa e.
Tu, Lila, eu... Adulţii, împreună. La o cină plăcută.
Nu sunt sigur că e o idee bună.
Nu plec până nu spui "da".
- Nu poţi face asta. - Nu e...
Trebuie să accepţi.
Da, trebuie.
- Nu o lua în nume de rău. - Nu o iau.
Nu accept un refuz. Vino mâine.
Spune "da". Punct.
Ţi-am adus coarne de gazelă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Giaccomo mi-a făcut o vizită
şi m-a invitat la cină,
la Jess acasă.
Aş vrea să vii cu mine.
De ce ai acceptat?
M-am simţit încolţit, m-a prins cu garda jos.
Nu m-am gândit bine.
Vrea să reducă tensiunea dintre noi. Asta ar fi frumos.
În felul ăsta, aş putea să întorc o pagină pentru totdeauna.
Am terminat cu Jess, jur!
În regulă?
Îmi place să fiu cu tine.
Zece ani de prietenie, după aia s-au combinat.
Cred că iubirea e un fel de prietenie.
Dar una care te termină, ca să spun aşa.
Eu nu aş fi spus aşa.
- Toată lumea o dă în bară. - Am înţeles.
Şi tu? Cum e pentru tine?
Trebuie să fie greu să te prefaci.
- Adevărat. - Nu pot să mă prefac că plâng.
- Cum plângi? - La comandă?
E ca orice slujbă. Eu n-aş putea face asta. N-am putut să deschid o stridie.
Dar pot să plâng.
Iubito, şi tu poţi să plângi cu uşurinţă.
Poţi să plângi pur şi simplu? Declanşezi ceva şi plângi?
- N-am să plâng acum. - De ce nu?
Dacă ţi-aş spune că m-am gândit că vinul tău e dezgustător...
- Vrei să plâng? - Da.
- Ca şi cum ai crede asta? - Da.
Mai spune o dată!
Stai aşa! Ştii ceva?
Îţi place vinul?
Îmi place vinul, dar al tău e dezgustător.
- De fapt, nu e rău. - Te prefaci.
Am vrut să vă placă.
- Glumesc. - Vezi? E ca un muşchi.
- Deci tu... - Nu e rău.
- Sincer, e impresionant. - Impresionant...
Doar noţiuni de bază.
Dar, prefăcându-te că eşti îndrăgostit, asta e la un alt nivel.
E doar o slujbă, nu reprezintă sentimentele noastre adevărate.
Poate fi adevărat câteodată.
Dar adesea ne prefacem că avem sentimente adevărate.
Dar cu noi, când ne-am întâlnit prima dată, a fost o atracţie instantanee.
Cine ştie de ce? Imediat a fost
acest curent electric sau cum vrei să-i spui.
Şi am ajuns aici!
Nu-i aşa?
Nu este? Nu asta s-a întâmplat cu noi?
Dar...
Eşti bine?
Vino la baie!
- Mă ocup eu. - A alunecat.
Repede sau...
- Pune apă rece pe el! - Nu-ţi face griji.
Vino cu mine!
De aceea n-am putut să fac asta.
Deschiderea stridiilor pare atât de...
- Eşti bine? - Da.
Mă rănesc tot timpul.
Când fac ceva, merg până la capăt.
Niciodată nu fac lucrurile pe jumătate. Merg până la capăt. Sunt un taur.
Asta eşti?
- Pe platoul de filmare, da. - Aş spune că ai fost mai mult...
Ştii porcii ăia furnicari?
Au un bot lung şi mănâncă furnici.
Bine. Dar nu trebuie să-i subestimezi.
Aceste animale au mai mult de un as în mânecă.
Nu-i subestima, prinderea furnicilor nu e uşoară.
Giaccomo. Ce figură!
S-a întâmplat ceva în timp ce eram împreună?
Ce?
Nu.
- Spune-mi adevărul. - Îţi spun, nu s-a întâmplat nimic.
M-ai părăsit pentru el.
Nu, am plecat pentru că ai încetat să mă observi.
Nu eram fericită. Ai vrut să te căsătoreşti de unul singur.
De-asta te-am părăsit. Nu te-am părăsit pentru Giaccomo.
Cui îi pasă de el?
Te-am iubit.
Ştiu.
- Nu plânge. - Nu e de ajuns.
Durează mult?
Eşti bine, iubire?
Cu siguranţă trebuie să fie...
O să se întoarcă, nu-ţi face griji.
Îmi pare rău, sunt obosită. Trec printr-o fază proastă.
Am nişte veşti proaste.
Ce se întâmplă?
- E vorba de muncă. - Serios? Ce?
Mă concediază. Personajul meu a fost scos din scenariu.
- Nu pot face asta, eşti o vedetă. - Pot. O fac.
Fac un serial nou numai cu personajul lui Giaccomo.
- E definitiv? - Da.
Nu-ţi face griji. Ai mult talent.
- Nu ai nevoie de ei. - Îmi pare rău, mi-e frică.
Am luptat să primesc rolul. Sunt îngrijorată.
Locuinţa asta costă o avere.
O să fie şi alte roluri. O să-ţi revii.
Trebuie să crezi în tine.
- Am obosit. - Ştiu.
Nu-ţi face griji.
Să crezi în tine. Eu o fac.
Eşti un tip de treabă.
Nu, vorbesc serios.
- Eşti bine? - Da. Şi voi?
- Mâna e bine? - Mai bine.
Eşti bine, iubire?
Ai reuşit să...
- Nu ai nevoie de cusături? - Arată-mi.
- Nu-ţi face griji. - Dacă e...
- E bine. - Dacă e adâncă, o să te coasă.
O să fie bine.
Voi doi nu v-aţi grăbit.
Despre ce aţi vorbit?
- Despre nimic şi despre toate. - Despre serial...
Hai să vorbim despre serial!
Putea să fie cu mult mai bine, iar asta mă frustrează total.
Îi tot spun regizorului:
"Lasă-ţi actorii să se exprime, să improvizeze."
Dar nu ascultă niciodată.
De fapt, regizorul te ascultă.
E un mare fan. Ar trebui să fii fericit, nu?
- Şi tu, iubito. - Jess!
Eşti o actriţă minunată. Să nu uiţi asta niciodată.
Îi spun asta iar şi iar.
E o vedetă, o actriţă mare.
Pentru mine
ea e Hollywood.
Aşa e. Audrey Hepburn.
Reîncarnarea ei.
- Eşti bine? - Eu o să plec.
Ce se întâmplă? De ce pleci? Lila?
Lila, aşteaptă!
Nu pleca aşa. Ce se întâmplă?
Vorbeşte cu mine! Lila, vorbeşte cu mine!
De ce nu răspunzi?
- Chiar vrei să vorbesc? - Da, vorbeşte cu mine.
Ce a fost asta?
Ce vrei să spui?
Îmi spui să vin,
îmi spui să stau la masa asta nenorocită,
cu oamenii ăia.
Nu ştiu.
Nu sunt ca ea. N-o să fiu niciodată ca ea, nu pot să mă prefac.
Îmi pare rău.
Eşti încă îndrăgostit de ea.
Nu ştiu.
Nu mai vreau să te văd. Niciodată.
De ce spui asta? Aşteaptă!
Lila!
Ştii rap acum?
- Eşti un tip sentimental. - Ştiu. Şi ce?
- E numele tău mic. - Deci fi potolit.
Numele meu e Kali-Tough astăzi.
- Joacă-l pe tipul dur, Kali-Tough. - Bine, sunt dl Tip Dur astăzi.
Ce se întâmplă, băieţi? Pot să spun ceva?
Am vrut să vă spun că sunt un idiot. Îmi pare rău pentru ce am spus.
Îmi pare rău de petrecere.
Vă datorez o scuză.
Era timpul.
Adevărat.
Nu te pricepi la cerut scuze, vrem acţiune.
Hai, băieţi! Ştiţi cât de mult vă iubesc.
- Nu exagera. - Adu viorile, frate!
Ce nebunie!
Viori şi şerveţele. E prea multă emoţie.
Mai cu suflet, pentru că nu sunt convins.
- Serios. Nu te mai juca. - Se joacă cu noi.
Să zicem că te iertăm.
Vom fi promovaţi în casta "oamenilor respectabili"?
- Ca oamenii frumoşi de la petrecerea ta. - Fii sigur.
Chiar ţine la noi, parcă am fi fete.
- Ne iei drept gunoaie din ghetou. - Sunt milos, te iert.
Nu ştiu despre ei. Haide, iertaţi-l!
Aţi înnebunit? Uitaţi-vă la el, e disperat!
Uitaţi-vă la părul lui! Are nevoie de noi.
Ar trebui să stoarcem nişte bani de la el.
Da, o puşculiţă. Du-te şi strânge nişte fonduri.
Cât valorează prietenia noastră?
- Vrem cifre. - Fără resentimente?
- Cât? - Cât valorăm noi?
E de nepreţuit.
Începe să mergi!
Plăteşte!
Să-ţi mai aduc nişte apă?
Nu vrem să fii însetat.
Ai fost servit?
Vrei un pahar de vin?
Începe să debarasezi mesele.
Debarasează mesele mai întâi.
Ai venit să mănânci?
Am venit să vorbesc cu tine.
Vreau să vorbesc cu tine.
Da?
Nu poate aştepta? Sunt în mijlocul turei.
Îmi pare rău, n-am vrut să te deranjez la muncă,
dar nu îmi răspunzi la telefoane. Şi e ceva important.
Durează două minute.
Atunci, spune, vorbeşte!
M-am despărţit de Giaccomo.
- La naiba! - Nu, e un lucru bun.
E mai bine.
Cred că mi-am dat seama că mi-ai lipsit.
Cred că am dat-o în bară.
Deci...
Vreau să mă căsătoresc cu tine.
Dacă mă mai vrei.
Spune că încă mă vrei.
Ce se întâmplă? A făcut o criză de nervi.
- Pot să trec mâine? - Desigur.
Te sun mai târziu?
- Repede! - Vin.
- Eşti bine? - Da. Şi tu?
Sunt bine.
Te vreau.
- Îţi place? - E delicios.
E superb, mamă.
Mulţumesc, iubito.
Ce performanţă!
Performanţa mamei.
- Jess, suntem fericite că ai venit. - Mulţumesc.
Nu ai venit des, aşa că, atunci când o faci, sunt încântată.
Şi eu, mulţumesc.
- Cu plăcere. - De fapt...
Noi ne căsătorim.
Asta e nemaipomenit!
Serios?
- Eşti fericită? - Bineînţeles că sunt!
Veşti incredibile.
- Şi noi suntem fericiţi. Da? - Foarte.
Pentru iubire fără ură!
De acord.
Vulpe mică şi şireată! Nu ne-ai spus.
Ce băiat rău!
- Am aşteptat momentul potrivit. - Ce moment potrivit?
Momentul cuşcuş.
E nemaipomenit.
Vestea bună e că îmi iau înapoi camera o dată pentru totdeauna.
E adevărat.
- Să închinăm un pahar! - Un toast!
- Noroc! - Pentru nuntă!
Sunt doar logodiţi.
- E glumeaţă. - Termină cu glumele!
S-ar putea să nu meargă până la capăt.
Noroc, fiule!
Te-am iubit, la naiba!
Te-am iubit!
De ce? Nu tu! Nu tu!
- A plecat, Guerrero. - Nu, nu a plecat.
E încă aici, nu a plecat.
- A murit. - Nu, nu e aşa!
- Nu! - Ba da, este.
- Nu e moartă. - Ba da, e moartă.
- Stop! Super! - E moartă acum.
Repetiţia e importantă.
- E televiziunea pentru tine. - În sfârşit, am înţeles că era moartă.
Asta a fost ultima dublă a lui Jess!
O rundă de aplauze!
Mulţumesc, iubito.
A fost minunat.
A fost foarte bine.
E nefiresc să te vezi moartă.
Cred că ai murit incredibil de bine. Mori perfect.
Ce amuzant... Nu am vrut să mor. Totuşi, am murit.
Asta e slujba, toate marile actriţe mor la un moment dat.
Nu, Catherine Deneuve nu moare niciodată.
Jess, Catherine Deneuve...
Salut! Ce se întâmplă?
Da. Ştii ceva?
M-am gândit la asta şi sunt fericit că sunteţi din nou împreună.
- Adevărat? - Mă bucur pentru voi.
Ce pereche! Când am părăsit-o, am spus:
"Tu şi Az sunteţi făcuţi unul pentru celălalt."
- Nu e nicio îndoială. - Bine, înţeleg.
Tu ai părăsit-o?
Păi... părăsit...
Da, eu am părăsit-o.
Dar putea să mă părăsească ea, puteam să ne părăsim reciproc.
Ne părăsim unii pe alţii şi toţi plecăm în cele din urmă.
Picioarele, înainte, cenuşă din cenuşă. Asta a spus papa Benedict al XVI-lea.
Papa Benedict al XVI-lea a spus asta?
Tu şi Lila aţi terminat pe bune?
Da, am terminat. La fel ca tine şi ca Jess.
Ne-am despărţit amiabil.
Mi-a plăcut fata aia.
Când apăreaţi amândoi şi îi vedeam coama aia sălbatică...
E o luptătoare, îmi place asta.
Fetele ca ea au nevoie de tipi cu mult curaj.
Am nevoie de o fată care... Fete ca ea...
- Nu o lua în nume de rău. - Sigur că nu.
Ea nu are nevoie de un pămpălău care să spună "să mergem la McDonald's",
apoi, să se răzgândească.
Fata aia are nevoie de un tip angajat în întregime.
Dar e nemaipomenit că sunteţi încă prieteni.
Mi s-a oferit rolul unei asistente medicale.
O divorţată, o mamă singură, pentru că fostul ei soţ e şeful ei.
- Nu e rău. - Da?
Îmi place.
- Mă vezi toată în alb? - De ce nu?
Cam plictisitor cu un singur costum.
O altă opţiune, rolul unei poliţiste.
Iar?
Da, dar această poliţistă rezolvă crime înainte ca ele să aibă loc.
- Cam ca "Minority Report", în Béziers. - Ia-o pe asta!
- E perfectă. - Nu o vreau.
Nu mi-e foame.
Haide, iubire, ştii că am nevoie de roluri noi,
aşa că trebuie să fiu atentă la greutate. Ştii că e important.
Nu mai încerca să mă îngraşi. O să mă transformi într-un balon.
Deci ce ar trebui să fac?
Asistentă
sau poliţistă?
- Nu ştiu. - Nici eu.
Nu mai ştiu.
Nici eu, de-asta te întreb pe tine.
Mă duc să mă plimb.
Eşti bine?
Ce se întâmplă?
Uită-te la mine!
- Care-i treaba? - Nu sunt fericit.
Cum adică nu eşti fericit?
Vreau să spun
că nu sunt fericit
cu tine.
Ce să fac ca să te fac fericit?
Vreau să fii fericit.
Da, dar nu poţi face nimic.
E prea târziu.
Nu, te rog, nu plânge!
E cel mai bine aşa.
Uite ce drăguţă este fără chirurgie plastică!
Nu ca alte femei, care sunt "monotonizate".
- Lobotomizate. - Asta am spus.
Dă-te mai încolo!
Ce faci aici, Az?
- Avem nişte veşti pentru tine. - Serios?
Az a părăsit-o pe Jess.
Pentru totdeauna.
E o glumă?
Nu e o glumă.
S-a terminat, mamă. Am părăsit-o, logodna s-a anulat.
Nu cred.
Urma să te căsătoreşti cu o superfată.
- Era o partidă bună. - Şi eu nu sunt?
Ea e ultima şansă?
Ce vrei să zici? Ce absurditate!
- Asta ai spus. - Deloc.
- Asta ai sugerat. - Nu am spus niciodată asta.
Nu spune asta, dar tu te schimbi tot timpul.
Când cu ea, când fără ea. Ca în "Tânăr şi neliniştit".
Eu sunt pe aplicaţia Tinder şi sunt mai statornică decât tine.
- Mulţumesc, Naj. - Unde e problema?
Micul meu Al Pacino e cel mai bun.
- Habar n-are ce norocos este. - Mamă, exact asta vreau să spun!
Nu mă apreciez pentru că nu mă apreciezi tu.
Niciodată nu ţii cont de sentimentele mele. Nu mă asculţi niciodată.
M-am săturat! Pentru că sunt bărbat, inevitabil o dau în bară?
Nu, pot să fiu şi bărbat, şi o persoană bună.
Cyrano de Bergerac a fost profund!
Are orgoliul rănit!
- Întoarce-te! - Am glumit!
- "Shrimpy"! - A fost cam deplasat.
Bunica mi-a spus s-o fac.
Dacă stau aici 24 de ore, iubirea vieţii mele va apărea.
Sunt aici de 30 de minute, şi deja au apărut trei fete.
Dar, Az, doi puşti au venit mai devreme şi mi-au făcut sâni.
Poţi să scapi de ei? O să-mi scadă şansele.
- Cred că ţi se potrivesc. - Fiţi serioşi, băieţi!
Are pectorali, în sfârşit!
Lasă-i!
Nu poţi fi puţin mai delicat? Şi ai lăsat un sân.
Lila vine astăzi?
- Nu vine Lila astăzi? - De ce întrebi?
- Fără motiv. - Fără motiv?
"Fără motiv!"
- Vrei să ne spui ceva? - Nu. Cum ar fi?
Am vorbit cu ea, mi-a spus ceva.
Spune adevărul.
Ochii îţi strălucesc.
Arăţi ca un şcolar care tocmai s-a îndrăgostit pentru prima dată.
Pe bune, aşa arăţi. Ai strălucirea aia.
Lila şi Az... a fost o coincidenţă evidentă.
Puteai să miroşi că vine.
- Se simţea bine mirosul. - Doi curenţi frecându-se unul de altul.
Ies scântei.
Dar scânteile aprind o flacără? Spune tu.
Ahmed, tu ştii unde este. Unde e?
- Oriunde s-ar afla planeta Venus. - Nu începe!
- Sari peste asta şi spune unde este. - Glumeam.
Am văzut-o cu barca ei, îndreptându-se spre Vigie Creek.
- La Vigie Creek este, atunci. - Barca ei e acolo!
Strig-o "frumuseţe interplanetară".
Spune lucruri drăguţe.
Nu uita asta.
Pentru Lila!
Pentru iubire!
- Nu te uita în jos. - Unde să mă uit?
Uită-te drept înainte!
Sari! Sari!
Haide, puştiule!
Fă-o pentru Lila!
Poţi face orice!
Nu te panica, frate.
- Poţi să atingi fundul mării. - Nu te uita în jos!
Az, lasă rechinul să treacă!
Az!
Ce faci?
Lila!
Am părăsit-o pe Jess.
Mi-am dat seama că am făcut o greşeală.
Ai părăsit-o pe Jess şi ai venit să mă cauţi pe mine?
Da.
Acum e altfel.
Altfel... cum?
Altfel decât înainte. M-am schimbat, sunt pregătit.
Ce te-a făcut să te răzgândeşti?
Ea.
Am realizat că...
Nu am vrut să-mi petrec viaţa alături de ea.
Nu vorbesc despre ea, vorbesc despre noi.
Da, noi.
Credeam că asta e dorinţa ta.
Nu te-ai gândit niciodată la mine.
Ce vreau nu contează aici.
Eşti sigur că asta vreau eu. Nu-i aşa?
- Nu, nu am crezut asta. - Atunci, ce?
Te panichezi.
Eşti singur.
Atunci, îţi aminteşti că prietena ta, Lila, e disponibilă.
Nu, îmi pare rău.
Nu sunt la cheremul tău.
O să te duc înapoi pe plajă, e mai bine aşa.
Ce ai face, în locul meu?
Gândeşte-te la ceva care o face fericită.
Fă-o să viseze.
Surprinde-o.
Lila,
îmi pare rău pentru tot.
Nu găseam cuvintele potrivite,
nu am vrut să fiu vulnerabil.
Tu eşti femeia care aş vrea să fiu.
Vino la Festivalul Stridiilor, te rog!
E bine pentru sănătatea ta!
Avem contacte peste tot.
Lila!
Ce faci?
Mă bucur mult să te văd.
Dragă, eşti aşa de frumoasă...
Nu m-am simţit bine azi-dimineaţă, glicemia e când mare, când mică.
Mi-am revenit când te-am văzut.
Pentru că o să mor în curând.
Bunico, las-o pentru mai târziu.
Am ceva pentru tine.
Stai aici, ne întoarcem imediat.
Nu mă laşi niciodată să vorbesc!
N-am ştiut cum să-ţi spun.
Sunt îndrăgostit de tine.
Şi tu ce vrei?
Să fii vulnerabil e o calitate.
Extraordinar!
Ai ştiut?
O stridie, când plânge,
produce perle.
Să dăm mării înapoi tristeţea noastră?
Unu, doi, trei!