BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
Hendelsene som fant sted på Esplanade des Invalides
og områdene rundt i Paris i går, fikk tragisk utfall.
5. DESEMBER 1986
121 politimenn ble skadet,
i tillegg til 70 demonstranter, to av dem alvorlig.
En 28 år gammel mann mistet hånden i en granateksplosjon,
mens et annet granatoffer mistet et øye.
Ifølge legene er tilstanden hans usikker.
Ti demonstranter til er innlagt på sykehus.
I ettermiddag gikk flere tusen elever og studenter
igjen ut i gatene i Paris.
De marsjerte fra Sorbonne til Opéra Garnier
og videre til Latinerkvarteret.
Philippe Reltien har fulgt protestene for oss. Philippe?
Ja, vi er her ved Sorbonne…
-Hallo? -I morgen kl. 09.00, hos deg.
Vi har tennisbanen fra 09.30. Vær klar, ellers…
Ja da, jeg skal være klar. Og det vil ende 6-love, 6-love.
Ja, men jeg kommer ikke alene.
-Så jeg får endelig møte ham. -Han er veldig ålreit.
-Han er nervøs… -Sarah, beklager.
-Jeg må gå, jeg er sent ute. -Ok. 09.00.
-Ja. Glad i deg. -Deg også.
-Unnskyld meg… -Bare gå, unge mann!
Broren min Mohamed kommer innom med leien på mandag. Han er fortsatt i utlandet.
-Ikke noe problem. -Takk, monsieur.
-God kveld. -God kveld.
Faen.
18. OKTOBER, 1964 NASJONALITET: FRANSK
-Har du sett Lucas? -Ja, jeg så ham akkurat.
-Han kan ikke være langt unna. -Takk.
-Står til? -Har du sett Lucas?
-Nei. Har du en røyk? -Nei, beklager.
Ikke legg ord i munnen på meg. Vi trekker oss ikke.
Men vi må ikke gi etter for politiets provokasjoner.
Vi oppnår kun flere sårede, som i går på Invalides.
De vil benytte enhver mulighet til å sverte oss.
Så jeg gjentar hovedkontorets policy.
Protester fredelig, ikke svar på vold…
Politiet pågrep Georges Ibrahim Abdallah,
den kristne libanesiske terroristen, men bør vi frykte flere angrep i Paris?
Uten tvil, ifølge advokat Kiejman.
Terrortrusselen henger selvsagt over oss ennå.
De skyldige må svare for forbrytelsene.
Jeg er fast bestemt på å få Georges Ibrahim Abdallah dømt.
-Har du billettene? -Du gir visst aldri opp, hva?
-Her. -Takk. Men blir ikke du med?
Nei. Det som skjer her, er viktigere. Se deg rundt.
-Vi skaper historie. -Denne konserten vil skape historie.
Hva? Forteller du alt senere?
Vær så snill!
Dette er en show-låt, men showet er ikke skrevet ennå.
Kom igjen, unna! Kom dere vekk!
Kom igjen!
-Slipp meg! -Kom dere hjem! Stikk!
Kom igjen, vekk med dere!
Kom dere bort!
Sånn ja!
Unnskyld, har du en røyk?
-Men jeg har ikke lighter. -Takk.
-Her. -Takk.
-Takk. Ha det. -Ha det.
-Ikke gå den veien. Det er bråk der. -Jeg skal bare til Saint-Michel stasjon.
Oussekine!
Miloud!
Løp!
17. OKTOBER 1961
Yalla. Vær tapper, Aïcha! Kom igjen. Yalla.
-Pappa! -Pappa, vent på oss!
Her borte! Kom inn hit! Gjem dere her.
Kom igjen! Ned med dere!
På rekke, arabiske jævler!
Skjønner dere hva jeg sier?
Vent, din rotte. Opp med hendene! Stikk!
Beklager, gutten min. Vekket jeg deg?
Nei da, jeg var allerede våken.
Har du bedt?
Er det noe kaffe?
Nyhetene med Thierry. Hei, Thierry.
Flere sammenstøt i kveld mellom politiet og studenter i Latinerkvarteret.
En 22 år gammel student ble funnet bevisstløs
ved rue Monsieur-le-Prince rundt 01.00.
Han ble kjørt til Cochin-sykehuset, tilstanden er alvorlig.
Her er noen politiske reaksjoner
etter gårsdagens voldelige opptøyer i Paris.
De fleste er enige med tidligere statsminister Raymond Barre,
som også er akademiker.
Monsieur Barre mener vi må vise forståelse for studentene.
Andre reaksjoner…
Sarah, du står i veien.
Det går fint. Bare vis fram skiltet ditt om noen klager.
Ikke stress sånn. Broren min er en bra fyr.
Tilbake om 30 sekunder.
Malik!
Malik, skynd deg, vi er sent ute.
Malik, hva driver du med?
Malik!
Vi mister banetiden!
Malik?
-Unnskyld, Carmen. Hei. -Hei.
-Har du sett broren min? -Nei, ikke siden i går kveld.
-Ok, takk. -Ingen årsak.
Han har vel glemt det. Kanskje han er hos moren deres.
Jeg kjenner broren min. Dette er ikke likt ham.
På den annen side, og dette er bare delvis gode nyheter, om Rive Gauche er overfylt…
…søkte tilflukt lenger oppe. Opprørspolitiet…
Slutt, det er irriterende.
…mellom flere hundre demonstranter og politiet.
Politiets pågående bruk av motorsykler og mangelen på umiddelbar hjelp
kan ha vært årsaken til at en 22 år gammel mann døde.
Marek Oussedine ved Paris Dauphine-universitetet døde i natt.
Slik informasjon vil utvilsomt kunne påvirke situasjonen,
men i går kveld begynte Chirac-regjeringen å…
Hørte du hva de sa?
Det er ikke mulig.
Vent. De sa "Marek" og "Paris Dauphine".
-Broren din går ikke på Dauphine? -De sa "Oussedine".
-Oussedine, Oussekine… Nesten likt. -Men er Malik typen til å demonstrere?
-Du lytter til… -Sarah.
Sarah!
Nei, han er ikke sånn.
Jeg må dra til moren min.
Bare se hva du kan finne ut. Spør kollegaene dine. Kanskje de vet noe.
Men jeg er helt ny i politiet. Jeg har ikke tilgang til…
Jeg ber deg bare sjekke det. Du kan vel forsøke?
De snakker om det på radioen, politiet må vite noe.
Ok, jeg skal prøve.
Og du må prøve å roe deg ned. Du kommer til å skremme moren din.
-Hva gjør du her? -Er Malik her?
Nei.
Er alt i orden?
Står til, mamma?
-Kommer du om morgenen nå? -Jeg var tidlig oppe og ville hilse på.
-Er du ikke glad for å se meg? -Velkommen.
-Hvorfor kom du ikke til middag i går? -Beklager, mamma.
Du sitter alene i leiligheten, og så vil du ikke engang spise med oss.
-Det er litt ftera igjen om du vil ha. -Takk.
Nå?
"Marek Oussedine." Jeg mener det.
De sa ikke "Jean-Michel Dupont". De sa "Oussedine".
Det er et uvanlig navn.
-La oss dra hjem til ham. -Han var ikke der.
-Har du ringt vennene hans? -Nei, ikke ennå.
Det kan ikke være ham. Vi ville fått beskjed.
Jeg tar den.
-Hallo? -Sarah?
-Ja. Ok. -Det er meg. Jeg står nede.
-Bli der, jeg kommer ned. -Ok.
Hva er det?
-Vi har ikke hørt fra Malik. -Hva mener du? Er han ikke hjemme?
Jo, sannsynligvis. Vi drar dit nå.
Ikke vær redd. Det er ingenting. Han sover vel. Det er lørdag.
Ben Amar, dra og sjekk. Jeg må vite at alt er bra.
Se om du finner Malik.
Du kommer hit og gir alle panikk. Det må finnes en forklaring.
Han drakk i går og sover ut rusen.
Drikke og sove ut rusen? Malik er ikke sånn.
Ikke begynn.
-Hvem er det? -En venn. Han jobber i politiet.
Du må være Ben Amar. Hyggelig. Jeg er Yann.
Nå?
Jeg snakket med kollegaer. Vi må dra til IGS.
De som etterforsker internsaker?
Ja. Der kan vi få mer informasjon.
Det er alt jeg vet.
-Jeg sier fra til Mohamed. -Hva skal han der?
Greit. La oss dra.
Nei, bli her sammen med mamma. Vi trenger ikke å uroe henne.
Skal jeg bli med deg opp?
Nei, dette er ikke rett tidspunkt å introdusere deg.
Ta toget tilbake, så snakkes vi.
Jeg tar den, mamma.
Hallo?
Madame Oussekine?
-Hvem er det? -Er du moren til Malik?
Hvem er det?
Sønnen din fikk skikkelig juling.
Han døde som en skitten jævel. Én rotte mindre.
Jeg håper han ikke blir siste…
Hvem var det?
Ingen. Det var feil nummer.
Så kom, da.
Ikke bare stå der. Hjelp meg å dekke bordet til brødrene dine.
Beklager at jeg er sen. Jeg er Mohamed Oussekine.
Hyggelig.
Som du ser, har vi investert tungt i moderne maskiner.
-Dette vil spare dere mye tid. -Ja, selvsagt.
Men spørsmålet er ikke bare hvor mye tid vi sparer,
også hvor mye penger vi vil tjene.
Nå som dere kommer til å yte bedre,
kan vi forsyne alle de største hotellene i byen.
Men i så fall må dere prioritere meg og hotellene jeg skaffer.
Du vil ikke få en lignende mulighet.
Tro meg.
Ok, Mohamed. Gi meg et par dager til å tenke over saken.
Hei, monsieur Oussekine, advokat Dartevelle her.
Jeg ble bedt om å ringe deg. Jeg er kollega av advokat Georges Kiejman.
Jeg kondolerer dypt for det som skjedde med din bror Malik
og forsikrer deg om at du har vår støtte.
Monsieur Oussekine, vi må snakke sammen snarest mulig.
Denne saken kan ha historisk viktighet, og vi må handle umiddelbart.
Nei, slutt. Mamma vet ingenting.
Men alle vet det. Hvorfor skjuler du det?
Kom inn. Ben Amar er på politistasjonen.
Vi vil vite hva som skjedde før vi sier noe.
-Hvor er hun? -Hun hviler.
Om hun ser deg, blir hun bekymret. Bli her imens.
-Mascaraen din renner. -Ben Amar?
Har brødrene dine kommet? Jeg hørte en lyd.
Nei, ikke ennå.
Sulten? Vil du ha noe å spise?
Nei, jeg venter på guttene.
Mamma, det nytter ikke å trave rundt. Legg deg og hvil på soverommet.
Det er lenge siden han dro. Det er noe som ikke stemmer.
Er det noe du ikke sier?
Nei, selvsagt ikke.
Sverg på det.
Jeg sverger, mamma.
Veldig bra. En gang til. Kom igjen, nå.
Kom igjen, madame. Press. Sånn, ja. En gang til.
18. OKTOBER 1964
Press! Kom igjen, babyen kommer. Én gang til. Veldig bra. Jeg ser hodet.
Gi meg tangen.
Det er bra.
Her er han.
Sarah! Kom, Sarah.
Malik, den lille kongen.
VISE-MINISTER FOR SIKKERHET
Ok, det holder. Kan vi gå inn? Det haster.
Nei, absolutt ikke.
Monsieur Pandraud ba om fem minutter alene.
Han er snart ledig.
Kom inn!
Jeg måtte vekke ministeren klokken 02.00.
Vet du hvor alvorlig dette er?
Du har ikke styring på dine egne menn.
Minister, det er ikke bekreftet at det var mine menn.
Ingen hendelser er rapportert til meg.
Jo da, det ble gjort noen feil. Men hvordan skulle jeg ha forutsett dem?
Det er din jobb, ikke min.
Minister, jeg er lei for det,
men jeg må informere deg om enda en hendelse i natt.
En 19 år gammel algerier, Abdel Benyahia, ble drept av en politimann i Pantin.
Det kom fram at betjenten ikke var på jobb da det skjedde,
i tillegg hadde han høy promille.
To på samme kveld.
Pressen vet ennå ikke om Benyahia.
Jeg vil ikke høre mer. Det må ikke lekke ut.
Forstått, monsieur.
Tilbake til Malik Oussekine. Hva sa rettsmedisineren?
De er i gang med obduksjonen, men det ser ikke lovende ut.
-Har han rulleblad? -Nei. Ingenting. Plettfri vandel.
Forsiktig. Om vi ikke finner noe, vil de gjøre ham til martyr.
Nettopp. Hva gjør vi med studentene?
Ryktene sprer seg. Det er planlagt et massemøte i ettermiddag.
-Folk fyrer seg opp. -Så la dem fyre seg opp!
La dem protestere, rope, knuse vinduer.
Monsieur.
Unnskyld, men jeg tror ikke du innser
at om vi lar dem gjøre det, får vi en ny mai 1968.
Det er jeg fullt klar over.
Det er du som glemmer at etter mai 1968 kom juni 1968.
Jo mer sivil uro, desto mer støtte får politiet fra folket.
Monsieur minister, jeg vet ikke om vi kan bruke det,
men vi fant noe mistenkelig i jakken hans.
Hva da?
Vel…
Vi fant en bibel. Han kan ha tilhørt den kristne libanesiske terrorgruppen.
Vi må grave mer.
Så grav i vei, for pokker!
Sett meg over til Pasqua.
Hvorfor vil ingen fortelle meg noe?
-Jeg har alt ventet en time. Hvor skal vi? -Kollegaene mine vil svare deg.
Sett deg.
-God dag. -God dag.
-Er du Ben Amar Oussekine? -Ja.
Du bor i Meudon-la-Forêt i Hauts-de-Seine,
-født 10. mai 1957 i Issy-les-Moulineaux? -Ja, det stemmer.
Du er Malik Oussekines storebror, stemmer det?
-Ja, han er lillebroren min. Hva foregår? -Står dere hverandre nær?
Ja, selvsagt. Hvorfor spør dere meg om dette?
Bruker broren din narkotika? Cannabis, heroin?
-Nei, på ingen måte. -Er han alkoholavhengig?
Nei. Han drikker gjennomsnittlig. Eller mindre enn gjennomsnittlig.
Men hva er det med broren min?
-Har broren din noen fiender? -Nei, tvert imot.
Problemer med gambling eller spill? Gjeld, kanskje?
Nei, aldri. Han er veldig ansvarlig.
Vet du om han er politisk engasjert? En aktivist?
Nei. Broren min er veldig rolig. Han bryr seg ikke om sånt.
Har han deltatt i de seneste demonstrasjonene?
Ikke så vidt jeg vet, nei.
Så du kan ikke fortelle oss noe mer?
Jeg vil bare vite hva som foregår.
-Er du sikker? -Jeg forstår ingenting. Hvor er han?
Er broren din tilknyttet en terroristgruppe?
Malik? Nei.
Så… Hva gjelder dette egentlig?
Du er libanesisk. Broren din er libanesisk.
Hva? Nei. Foreldrene våre er fra Algerie, men vi er franske.
Ja, men Malik er kristen. En kristen araber?
Kristen? På ingen måte. Dere må forveksle ham med en annen.
Tenk nøye etter. Det må være noe du har glemt å fortelle oss.
Jeg skjønner ingenting!
-Jeg er kald. -Du skal få en kaffe.
Men først er du nødt til å hjelpe meg.
Om du utelater informasjon, kan du bli regnet som medskyldig.
Medskyldig i hva?
Jeg skjønner ingenting. Hva snakker du om?
Vær tålmodig.
Ikke gi dere. Han må gi oss noe.
Greit.
-Hva om jeg sa at vi har beviser? -Beviser på hva?
At broren din var tilknyttet den libanesiske terroristgruppen.
Hva om vi har bevis på at broren din hadde konvertert?
-At han hadde blitt kristen. -Nei. Jeg aner ikke hvem du prater om,
men det er ikke broren min.
-Kanskje du ikke vet alt. -Det er ikke ham. Umulig.
Beklager, men det er broren din.
-Hvor er han? Hva har dere gjort? -Først må du si alt du vet.
Hva mer kan jeg si om Malik? Han er en bra fyr!
-Hva mer? -Jeg vet ikke.
Han er den yngste. Veldig smart.
Leser masse og stiller spørsmål. Trass i problemene er han en god student.
Hva slags problemer?
Hva?
Du sa han var en god student trass i problemene.
Jeg mener ikke problemer med loven.
Han hadde helseplager da han var yngre.
Hva feilte det ham?
Han har slitt med nyrene helt fra han var liten.
Men han levde som normalt.
Fikk han behandling for nyreproblemene?
Ja. Storebroren vår sendte ham til de beste legene.
Bli sittende.
-Hei, monsieur Oussekine. -Hei.
Jeg er Valéry Cassini,
sjefen for IGS ba meg oppsøke deg.
Altså…
Broren din Malik ble funnet bevisstløs i natt i en trappeoppgang.
Han ble kjørt til Cochin-sykehuset, hvor han ble erklært død.
Død?
Hvorfor det? Hva skjedde? Hvem gjorde det?
Det er under etterforskning.
De gjør obduksjonen på kriminalteknisk institutt.
Jeg kan ikke si mer for øyeblikket.
Jeg vil se broren min.
Det er bedre at du drar hjem. Vi skal holde deg oppdatert.
Jeg vil se broren min!
29. JUNI 1971
Ikke vær redd, Malik. Det skal gå bra. Gud våker nådefullt over barna sine.
Men jeg har vært her så lenge.
Jeg er litt redd.
Jeg har truffet mange små gutter her, og ikke mange er like tapre som deg.
-Er det sant? -Helt sant!
En tøff gutt som deg som har tilbrakt fem år på sykehus og alltid smiler!
-Du er frisk, Malik! Du får komme hjem. -Nei.
Du er ikke helt frisk, men om du tar medisinen din,
vil du kunne leve slik andre barn gjør.
Og når du blir gammel nok, kan vi vurdere transplantasjon.
Takk, doktor.
-Mohamed Oussekine? -Ja.
-Hei. Jeg er advokat Dartevelle. -Hei.
Går det bra? Du er ikke sliten?
-Det går fint, takk. -Godt.
Monsieur Oussekine, vi må dra rett til tinghuset.
Advokat Kiejman venter på oss der.
Jeg må dra til moren min først, hun svarer ikke.
Ikke søsknene mine heller.
Jeg forstår, men dette haster virkelig. Tro meg. Bilen venter på oss.
Kom.
Ja. Monsieur Kiejman vil forklare hva som skal skje.
Jeg vet han jobber for Mitterand-familien, og jeg liker det ikke.
Jeg forstår.
Men jeg vet han er skikket til å ta saken.
-Jeg håper ikke jeg tar feil. -Monsieur Oussekine, stol på oss.
Mohamed, vi vet hvem som drepte broren din.
Jeg skal fortelle deg det, så hør nøye etter.
Det var politiet som drepte Malik.
-Politiet? -Ja, og snart har vi navnene deres.
Men man kan ikke gå ut mot politiet i dette landet. Da venter represalier.
Man må bare godta det.
Monsieur, det er noe nytt.
Anklageren sier at rapporten antyder at dødsårsaken ikke var slagene han fikk,
men hjertestans som følge av nyresvikt.
Takk, Christian. Vi ses senere…
Hvordan vet de om det?
Ser du? Det er i gang. De sløser ikke med tid.
KONSERT
Sarah, du er nødt til å snakke med mamma.
-Du kan ikke skjule det fra henne. -Nei. Vi ble enige om å vente på Ben Amar.
Men det gjør det bare verre. Vi oppnår ingenting med dette.
Det er tortur. Hun har rett til å vite.
KRIMINALTEKNISK INSTITUTT
Kan jeg hjelpe deg?
Georges, dette er Mohamed Oussekine.
Monsieur Oussekine, jeg kondolerer dypt.
Vi må handle raskt. Førsteprioriteten vår er å anmelde.
De vil forsøke å hindre oss, men det tar jeg meg av.
Det er fint om du går og snakker med studentene. Vi må myke opp stemningen,
ikke helle bensin på en allerede ekstremt spent situasjon.
Ber du meg holde en tale?
-Jeg er ikke noen politiker. -Du er broren hans. De vil høre på deg.
Navnet til Malik står på alle bannerne.
Jeg vet du har styrken til det.
Fra nå av er vi partnere.
Sammen skal vi oppnå rettferdighet for Malik.
Vi må sørge for å bevare roen blant studentene og familien din.
Det må ikke koke over på vår side.
Og hva er siden vår?
Fra dette øyeblikket av er siden vår, din og min side, rettferdigheten.
Nå må jeg dessverre forlate deg. Vi snakkes veldig snart.
Du er i gode hender med monsieur Dartevelle.
Jeg stoler på deg.
Jeg stoler på deg også.
Vi snakkes, Bernard.
Malik er død! Malik ble drept!
Takk.
FOR MALIK Sørgedag
Studentforeningen sørger! Vi har mistet en av brødrene våre…
Vær sterk.
…under tragiske omstendigheter!
En av vennene våre ble banket opp av politiet! Han døde uten grunn.
Dette er konsekvensen av staheten til en politisk klasse
som ignorerer de unges krav!
En uskyldig mann mistet livet på grunn av politivold,
de som er ment å beskytte oss. Malik ble et offer for staten!
Vi krever umiddelbar tilbaketrekning av lovforslaget om utdanningsreform!
Vi unge nekter å la det gjennomføres! Hvor mange flere må dø før vi blir hørt?
Hvor mange flere av oss vil bli ofret?
Malik er død! Malik ble drept!
Vær stille, er dere greie. La meg få oppmerksomheten deres.
Jeg gir ordet til Maliks bror, som kom personlig.
Han vil gjerne si et par ord.
Hei, alle sammen.
Jeg har kommet for å be dere, i Maliks navn, om å bevare roen.
Vi må opptre verdig.
Malik ville ha ønsket det.
Så, vær så snill, ingen ødeleggelser, ingen provokasjoner.
Det vil bare skade oss.
Det ville være bensin på bålet, noe Malik ikke ville ønsket.
Lillebroren min er pasifist.
Lillebroren min var pasifist.
Det må ikke skje igjen.
Ikke flere ofre.
Ikke flere som Malik.
Før jeg drar, vil jeg be dere ta ett minutts stillhet med meg.
Rettferdighet for Malik!
-Hei. -Hei. Alain.
-Hei. -Hei.
-Hei, sjef. Står til? -Bra.
-Hei, Schmitt. Alt bra? -Bare bra, ja. Takk, monsieur.
Bra. Ingenting spesielt å rapportere?
Ingenting spesielt.
Vi utnytter det og slapper av litt.
Veldig bra.
Så lenge unga er fornøyde. Det er viktig.
Hei.
Det trengs ikke. Du har grønt lys. Få tak i alt du kan, og gi meg beskjed.
Fint.
Nyresvikthistorien er god.
-Og media har alt plukket det opp. -Ja, jeg skjønte det. Takk.
-Har dere fått identifisert betjentene? -Vi jobber med saken.
Bra. Vi fortsetter etterforskningene.
Vi går gjennom alt. Familien, bankkontoene. Alt.
Og anklagersiden?
Det er gjort. De anmelder ikke før mandag.
Det gir dere tid til etterforskningen.
-Vi trenger en bunnsolid historie. -Ja, monsieur.
Takk.
Jeg så ham, Momo.
De slaktet ham. De gikk virkelig løs på ham.
Fikk de deg til å snakke?
Det ordner seg. Jeg er her. Jeg tar meg av det.
Vi kondolerer. Vær tapre. Vi er med dere.
Stikk herfra! Kom dere hjem!
Slipp meg! La meg komme forbi!
De kan skjære ned alle blomstene, men de kan ikke hindre våren i å komme.
Tekst: Marie Wisur Lofthus