INSPIRAT DE FAPTE REALE
Evenimentele de la Esplanada Invalizilor din Paris au avut consecințe grave.
5 DECEMBRIE 1986
Au fost răniți 121 de polițiști și 70 de protestatari, din care doi grav.
Un tânăr de 28 de ani și-a pierdut o mână în urma exploziei unei grenade,
iar un altul, din aceeași cauză, și-a pierdut un ochi.
Medicii au declarat că starea lui este incertă.
Alți zece protestatari încă sunt spitalizați astă-seară.
În această după-amiază la Paris, câteva mii de liceeni și studenți
au ieșit din nou în stradă.
Au mers de la Sorbona la Opera Garnier, iar apoi în Cartierul Latin.
Philippe Reltien a urmărit protestele. Philippe, ai legătura.
Într-adevăr, suntem la Sorbona…
- Alo? - Mâine la 09:00, la tine.
Am rezervat terenul de tenis pentru 09:30. Nu întârzia.
Termină! Voi fi gata și o să te bat în două seturi la zero.
Da, numai că n-o să vin singură.
- Deci în sfârșit îl întâlnesc! - O să vezi, e grozav.
- Are emoții… - Sarah, scuză-mă!
- Plec, am întârziat! - Bine, la 09:00.
- Da. Te pup. - Și eu.
- Scuze! - Treci, tinere!
Cu privire la chirie… Fratele meu, Mohamed, va veni luni.
Încă n-a ajuns în țară.
- Nicio grijă. - Vă mulțumesc!
- Bună seara. - Bună seara.
Fir-ar!
18 OCTOMBRIE 1964 NAȚIONALITATE FRANCEZĂ
- L-ai văzut pe Lucas? - Da, adineauri.
- E pe aici. - Mersi.
- Salut! - L-ai văzut pe Lucas?
- Nu. Ai o țigară? - Nu, îmi pare rău.
Nu-mi răstălmăci vorbele! Nu ne retragem!
Dar să nu dăm curs provocărilor poliției!
Vor răni și mai mulți dintre noi, ca ieri la Invalizi!
Vor profita de orice prilej ca să ne discrediteze!
Repet indicațiile Biroului Central!
Protestăm pașnic! Nu reacționăm la violență!
În pofida arestării lui Georges Ibrahim Abdallah,
teroristul creștin libanez, să ne mai așteptăm la atacuri în Paris?
Potrivit avocatului Kiejman, categoric.
Desigur, amenințarea teroristă persistă. Făptașii vor răspunde pentru ce au făcut.
Mă angajez să obțin o condamnare pentru Georges Ibrahim Abdallah.
- Ai adus biletele? - Nu te lași deloc, așa e?
- Poftim. - Mersi. Tu nu mergi?
Nu, e prea important ce se întâmplă. Uită-te în jur.
- Sunt clipe istorice. - Concertul ăsta va fi istoric.
Îmi spui cum a fost?
Vă rog!
E o melodie pentru un musical, dar musicalul încă nu a fost scris.
Mișcați! Valea!
- Lasă-mă! - Acasă!
Mișcați! La o parte!
Valea! Acasă!
Gata!
Coliba
Mă scuzați, aveți o țigară, vă rog?
- Da, dar nu am foc. - Mulțumesc.
- Am eu. - Mulțumesc.
- O seară bună. - Asemenea.
- Întoarce-te. E groasă. - Mă duc la stația de metrou Saint-Michel.
Oussekine!
Miloud!
Fugiți!
17 OCTOMBRIE 1961
Haideți, nu vă temeți! Curaj, Aïcha! Haideți!
Tată!
Tată, așteaptă-ne!
Veniți! Ascundeți-vă aici!
Jos de pe pod!
Alinierea, arăbeților!
Pricepeți ce vă zic?
Mâinile sus, șobolanule! Marș de-aici!
Scuze, băiatul meu. Te-am trezit?
Nu, stai liniștită. Mă trezisem deja.
Te-ai rugat?
Ai făcut cafea?
Thierry ne prezintă știrile. Bună, Thierry!
Poliția și studenții s-au ciocnit din nou azi-noapte în Cartierul Latin.
Un student a fost găsit fără cunoștință pe strada Monsieur-le-Prince la ora 01:00.
A fost dus cu ambulanța la spitalul Cochin și e în stare gravă.
Iată câteva reacții politice după violențele de azi-noapte de la Paris.
În primul rând, majoritatea e de acord cu fostul premier Raymond Barre,
care e și cadru universitar.
El susține că trebuie să dăm dovadă de înțelegere față de studenți.
Alte reacții…
- Sarah, ai parcat aiurea. - Nu-i nimic.
La nevoie, arăți legitimația.
Nu te mai stresa așa. Frate-meu e de treabă.
Mă întorc imediat.
Malik!
Malik, hai odată! Întârziem!
Malik, ce faci acolo?
Malik!
Pierdem rezervarea!
Malik?
- Fii bună, Carmen. Bună! - Bună!
L-ai văzut pe fratele meu?
De aseară nu.
- Bine, mersi. - Cu plăcere.
O fi uitat. Poate a dormit la mama ta.
Îmi cunosc fratele. E ciudat, nu-i stă în fire.
Iată și o veste oarecum bună.
Cheiul Malului Stâng al Senei, deși aglomerat…
…ne-am adăpostit mai sus, dar scutierii…
Termină, ești enervantă!
…între câteva sute de protestatari și polițiști.
Intervenția violentă a polițiștilor și lipsa primului ajutor
par să fi dus la decesul unui tânăr de 22 de ani.
Marek Oussedine, student la Paris Dauphine, a murit azi-noapte.
E limpede că această informație riscă să aibă urmări asupra situației curente.
Guvernul Chirac a început aseară…
Ai auzit ce-a spus?
N-are cum. A spus „Marek” și „Paris Dauphine”.
- Fratele tău nu e la Dauphine, nu? - A zis „Oussedine”.
„Oussedine”, „Oussekine”, totuna.
Dar Malik e genul care să meargă la proteste?
- Ascultați… - Sarah!
Sarah!
Nu, nu e genul.
Trebuie să mă duc la mama.
Te rog, poate afli ceva.
Întreabă-ți colegii, poate știu ei.
Abia am început, sunt pifan. N-am acces la…
Te-am rugat să te interesezi. Poți încerca, nu?
Dacă au dat la radio, sigur și poliția știe ceva.
Bine, o să încerc.
Tu încearcă să te liniștești.
Se sperie mama ta dacă te vede așa.
- Ce faci? - Malik e aici?
Nu.
S-a întâmplat ceva?
Bună, mamă.
Acum vii dimineața?
M-am trezit devreme și-am trecut pe aici.
- Nu te bucuri să mă vezi? - Bun-venit.
De ce n-ai venit la cină aseară? Am gătit.
Îmi pare rău, mamă.
Sarah, stai singură în apartamentul ăla și nici nu vii să mănânci cu noi.
- Mai e niște pită, dacă vrei. - Mersi.
Și ce?
A zis „Marek Oussedine”, n-auzi?
N-a zis „Jean-Michel Dupont”, ci „Oussedine”.
Nu e un nume obișnuit.
- Du-te acasă la el. - Am fost, nu e.
- I-ai sunat prietenii? - Încă nu.
N-are cum să fie el. Dacă pățea ceva, eram anunțați.
Răspund eu.
- Alo? - Alo, Sarah?
Da.
- Sunt jos. - Bine.
- Nu, stai acolo, cobor eu. - Bine.
Ce?
Nu știm nimic de Malik.
Adică? Nu-i acasă?
Ba probabil că da. Ne ducem la el.
Stai liniștită. O fi dormind încă, e sâmbătă.
Ben Amar, du-te și vezi. Vreau să știu că e bine.
Caută-l pe Malik.
Vii și bagi pe toată lumea în sperieți! Trebuie să fie o explicație.
O fi fost la băut, iar acum e mahmur.
La băut? Mahmur? Malik nu face de-astea.
Te rog, nu începe!
- Cine e? - Un prieten. E polițist.
Probabil ești Ben Amar. Îmi pare bine. Sunt Yann.
Deci?
M-am interesat. Să mergem la IGS.
Ăia care anchetează poliția?
Da.
Mi s-a spus că trebuie să te interesezi acolo.
Doar atât știu.
Îi spun lui Mohamed.
De ce? N-avem nevoie de el acolo.
- Bine, hai atunci! - Nu, mai bine stai cu mama.
N-are rost să-și facă griji.
Vrei să urc cu tine?
Nu, nu e momentul potrivit pentru prezentări.
Întoarce-te acasă, te țin la curent.
Răspund eu, mamă.
- Alo? - Alo, doamna Oussekine?
Cine sunteți?
Sunteți mama lui Malik?
Cine sunteți?
Fiu-tău e terci.
A murit ca o jigodie ce era. Am mai scăpat de-un șobolan.
Jur, sper să nu fie ultimul.
Cine era?
Nimeni. Greșeală.
Hai!
Nu sta degeaba, ajută-mă să pun masa pentru frații tăi.
Scuze că am întârziat. Sunt Mohamed Oussekine.
Îmi pare bine!
După cum vedeți, am investit mult în utilaje moderne.
- Veți economisi foarte mult timp. - Da, desigur.
Nu e vorba doar de economia de timp, ci și de câți bani vom face.
Acum sunteți mai performanți și putem furniza tuturor hotelurilor mari din oraș.
Dar va trebui să lucrați preponderent cu mine și hotelurile mele.
Nu vă mai întâlniți cu ocazia asta.
Credeți-mă.
Bine, Mohamed. Dă-mi câteva zile răgaz să mă gândesc.
Bună ziua, dle Oussekine. Sunt avocatul Dartevelle.
Mi s-a spus să vă sun.
Sunt colegul domnului Georges Kiejman.
Condoleanțele mele pentru cele întâmplate fratelui dvs., Malik.
Desigur, vă oferim tot sprijinul necesar.
Domnule Oussekine, trebuie să discutăm cât mai curând.
Ar putea fi un caz de o importanță fără precedent
și trebuie să acționăm imediat.
Gata, gata! Mama nu știe încă.
Dar știe toată lumea. Ce mai aștepți?
Intră. Îl aștept pe Ben Amar. E la poliție.
Nu-i spunem mamei cât nu știm detalii.
- Unde e? - Se odihnește.
Să nu te vadă, că-și face griji.
Stai aici deocamdată.
Șterge-ți rimelul, s-a scurs.
Ben Amar?
- Au venit frații tăi? Am auzit zgomot. - Încă nu.
Ți-e foame? Vrei să mănânci ceva?
Nu, îi aștept pe băieți.
N-are rost să te foiești pe aici. Du-te și te odihnește.
E plecat de mult.
Ceva nu-i a bună.
Îmi ascunzi ceva?
Sigur că nu.
Jură.
Jur, mamă.
Așa! Încă o dată! Hai!
Așa, doamnă! Împingeți! Așa! Încă o dată!
18 OCTOMBRIE 1964
Împingeți! Iese!
Încă o dată! Bravo! Îi văd capul!
Forcepsul!
Așa!
Gata, a ieșit! Iată-l!
Sarah, vino!
Malik, micul rege.
ROBERT PANDRAUD MINISTRU ADJUNCT AL SIGURANȚEI
Ajunge, putem intra odată? E urgent.
În niciun caz. Dl Pandraud a vrut să fie lăsat cinci minute.
Nu mai durează mult.
Intrați!
A trebuit să-l trezesc pe dl ministru la ora 02:00.
Îți dai seama cât e de grav? Nici nu-ți poți ține oamenii în frâu!
Nu avem nicio dovadă că oamenii mei sunt vinovații.
Mie nu mi s-a raportat niciun incident.
Da, recunosc, au fost unele derapaje. Nu știu cum le-am fi putut anticipa.
Asta e treaba ta, nu a mea!
Domnule ministru, îmi pare rău,
dar vă informez că a mai avut loc un incident azi-noapte.
Un algerian de 19 ani, Abdel Benyahia,
a fost ucis de un polițist într-o cafenea din Pantin.
S-a aflat că agentul Savrey era în afara serviciului
și avea 1,84 g de alcool în sânge.
- Doi în aceeași noapte! - Presa încă nu a aflat de Benyahia.
Nu vreau să mai aud! Să nu se afle!
Am înțeles, domnule.
Să revenim la Malik Oussekine. Ce a spus legistul?
Autopsia încă nu e gata, dar se pare că nu avem noroc.
- Are cazier? - Nu, nimic. Curat ca lacrima.
Aveți grijă. Dacă nu-i găsim nimic, va fi martir.
Tocmai. Ce facem cu studenții?
Vestea se răspândește. Au plănuit un protest pentru după-amiază.
- Se încing spiritele. - N-au decât!
Să protesteze, să se agite, să spargă geamuri!
Domnule.
Scuze, dar nu cred că vă dați seama că, dacă-i lăsăm, vom păți ca în mai 1968.
Ba îmi dau perfect seama.
Tu ești cel care uită că, după mai 1968, a venit iunie 1968.
Cu cât cresc revoltele, cu atât populația va susține poliția.
Domnule ministru, nu știu exact cât de util ne poate fi acest lucru,
dar am găsit ceva suspect în geaca lui.
Ce anume?
Păi…
am găsit o Biblie.
Poate era un terorist libanez creștin.
Trebuia să mai „săpăm”.
Atunci grăbiți-vă, ce dracu'?
Fă-mi legătura cu Pasqua.
Nu pricep. De ce nu mi se spune nimic?
Am așteptat o oră la intrare. Unde mergem?
Colegii mei vă vor lămuri pe deplin.
Luați loc.
- Bună ziua. - Bună ziua.
- Sunteți Ben Amar Oussekine? - Da.
Stați în Meudon-la-Forêt, Hauts-de-Seine,
și v-ați născut la 10 mai 1957 în Issy-les-Moulineaux?
Da.
Sunteți fratele mai mare al lui Malik Oussekine?
Da, e fratele meu mai mic. Ce se petrece?
Sunteți apropiați?
Da, firește. Ce e cu întrebările astea?
Fratele dvs. are probleme cu drogurile? Cannabis, heroină?
- Nu, deloc. - E alcoolic?
Nu, bea moderat. Ba chiar mai puțin.
Nu înțeleg, ce a pățit fratele meu?
Are dușmani? Îi vrea cineva răul?
Nu, dimpotrivă.
Are probleme cu jocurile de noroc? Poate are datorii?
Nu, n-a avut niciodată. E foarte responsabil.
Din câte știți, e implicat în politică? E activist?
Nu, e foarte liniștit. Nu se bagă în așa ceva.
A participat la proteste?
Din câte știu eu, nu.
Nu aveți să ne spuneți nimic aparte?
Vreau să știu doar ce se petrece.
- Sunteți sigur? - Nu pricep nimic! Unde e?
Are legături cu grupări teroriste?
Malik? Sigur că nu!
Ce se întâmplă aici?
Dvs. și fratele dvs. sunteți libanezi.
Poftim? Nu suntem libanezi!
Părinții sunt algerieni, noi suntem francezi.
Malik e creștin, nu? Arab creștin?
Creștin? Nici vorbă!
Vă înșelați. Nu vorbiți de fratele meu.
Ascultați-mă foarte atent.
- Sigur omiteți să ne spuneți ceva. - Habar n-am despre ce vorbiți!
- Mi-e frig. - Vă aduc o cafea.
Dar ajutați-mă puțin mai întâi.
Dacă omiteți informații importante, veți fi considerat complice.
Complice la ce?
Nu înțeleg! Despre ce vorbiți?
Aveți răbdare.
Continuați. O să ne spună el ceva.
Bun.
Dacă ți-aș spune că avem dovezi?
Ce dovezi?
Că fratele tău era terorist implicat în mișcarea libaneză.
Dacă ți-aș spune că avem dovezi că se convertise la creștinism?
Nu. Nu știu despre cine vorbiți, dar în mod clar nu despre fratele meu.
- Poate nu știi chiar tot. - Nu poate fi vorba de el!
- Regret, dar despre el e vorba. - Unde e? Ce i-ați făcut?
- Întâi spune-ne tot ce știi. - Ce să vă mai spun despre el?
- E băiat bun, atât! - Și altceva?
Nu știu!
E mezinul. E foarte inteligent, citește mereu și e foarte curios.
În ciuda problemelor, învață bine.
Ce fel de probleme?
Poftim?
Ai spus că învață bine, deși are probleme.
Nu vorbesc de probleme legale.
A avut probleme de sănătate când era mic.
Ce anume avea?
Are probleme cu rinichii de mic.
Dar nu l-au împiedicat să ducă o viață normală.
A fost la medic?
Da, fratele meu mai mare l-a dus mereu la cei mai buni medici.
Stai aici.
- Bună ziua, dle Oussekine. - Bună ziua.
Mă numesc Valéry Cassini. Directorul IGS mi-a spus să discut cu dv.
Iată situația. Fratele dvs., Malik, a fost găsit azi-noapte într-o scară.
Era inconștient.
A fost dus la spitalul Cochin, unde s-a pronunțat decesul.
Decesul?
De ce? Cum? Cine l-a ucis?
Am demarat o anchetă.
Autopsia este efectuată la institutul medico-legal.
Deocamdată nu vă spune mai multe.
Vreau să-mi văd fratele.
Mai bine mergeți acasă. Vă vom comunica rezultatele.
Vreau să-mi văd fratele!
29 IUNIE 1971
N-ai de ce să te temi, Malik. Va fi bine.
Domnul, în milostenia Lui, veghează asupra copiilor.
Dar stau de mult în spital!
Și mi-e puțin teamă.
Am văzut mulți băieți de când lucrez aici, dar puțini erau așa curajoși ca tine.
- Chiar? - Da, chiar așa.
Ești un băiețel curajos, care zâmbește și după cinci ani de stat în spital!
Gata, Malik, te-ai vindecat!
- Mergi acasă! - Nu.
Nu ești complet vindecat, dar, dacă urmezi tratamentul,
vei putea trăi ca toți ceilalți copiii.
Când o să fii suficient de mare, poate facem transplant.
Mulțumesc, dle doctor.
- Mohamed Oussekine? - Da.
- Sunt Dartevelle, avocat. - Bună ziua.
Nu sunteți prea obosit?
- Nu, mulțumesc. - Bine.
Trebuie să mergem imediat la tribunal.
Îl veți cunoaște pe avocatul Kiejman. Ne așteaptă.
Întâi mă duc la mama. N-am putut da de ea.
Nu pot da nici de frații și surorile mele.
Vă înțeleg, dar, credeți-mă, e foarte urgent.
Ne așteaptă o mașină.
Vă rog.
Da, iar dl Kiejman vă va spune ce e de făcut.
Ca să fim înțeleși,
știu că e avocatul lui Mitterand, pe care nu-l agreez.
Am înțeles.
Știu și că e capabil să preia acest caz.
- Sper să nu mă înșel. - Dle Oussekine, aveți încredere în noi.
Mohamed…
știm cine ți-a ucis fratele.
Îți voi spune și trebuie să te gândești bine la asta.
Malik a fost ucis de niște polițiști.
Copoii?
Da, curând le aflăm numele.
Dar nu poți aduce acuzații poliției fără a te aștepta la riposte, defăimare.
Trebuie să te ții tare.
Dle Dartevelle, iată o știre.
Procurorul a spus că rapoartele preliminare arată
că nu loviturile au cauzat moartea,
ci insuficiența cardiacă provocată de blocajul renal.
Mulțumesc, Christian.
De unde au aflat de asta?
Vezi? Au început deja, nu pierd vremea.
CONCERT DEPECHE MODE
Sarah, n-o mai putem ține așa! Spune-i mamei!
- Nu-i mai ascunde adevărul. - Încetează!
- Am spus că îl așteptăm pe Ben Amar. - Mai rău faci dacă aștepți!
Nu rezolvăm nimic!
E un chin! Are dreptul să știe!
INSTITUTUL MEDICO-LEGAL
Vă pot ajuta cu ceva?
Georges, el e Mohamed Oussekine.
Îmi pare foarte rău pentru cele întâmplate.
Trebuie să ne mișcăm repede și să depunem o plângere.
Vor face totul pentru a ne împiedica, dar lăsați asta în seama mea.
Acum ar fi bine să le vorbiți studenților. Trebuie să calmăm spiritele.
Nu e indicat să punem gaz pe foc.
Vreți să țin un discurs?
Nu sunt om politic.
Sunteți fratele. Vă vor asculta.
Numele lui Malik e pe toate pancartele.
Aveți tăria necesară, sunt convins.
De acum înainte suntem parteneri. Împreună îi vom face dreptate lui Malik.
Dvs. trebuie să mențineți calmul printre studenți și în sânul familiei dvs.
Tabăra noastră trebuie să fie cumpătată.
Și care e tabăra noastră?
Tabăra noastră, a mea și a dvs., va fi din acest moment dreptatea.
Mă tem că trebuie să plec. Vorbim cât de curând.
Vă las cu Dartevelle, sunteți pe mâini bune.
Mizez pe dvs., dle Oussekine.
Și eu mizez pe dvs.
La revedere, Bernard.
Malik a murit! Malik a fost ucis!
Mulțumesc.
PENTRU MALIK Zi de doliu
Sindicatul studenților e în doliu! Am pierdut un frate…
Fiți tare!
…în mod tragic!
Un prieten de-al nostru a fost bătut de polițiști!
A fost ucis fără motiv!
Iată cât de departe merge încăpățânarea unei clase politice
care nu vede și nu aude revendicările tinerilor!
Un om nevinovat a fost ucis de forțele de ordine,
care ar trebui să ne apere! Malik este victima statului!
Cerem retragerea imediată a legii reformei învățământului superior!
Tinerii nu vor permite așa ceva!
Câți dintre noi să moară până să fim ascultați?
Câți dintre noi să mai fie sacrificați?
Malik a murit! Malik a fost ucis!
Liniște! Vă rog, liniște!
Atenție, vă rog!
Îi dau cuvântul fratelui lui Malik, care a ținut să vină.
Ar vrea să spună câteva cuvinte.
Bună ziua.
Am venit să vă rog în numele lui Malik…
să vă păstrați calmul.
Păstrați-vă demnitatea.
Malik ar vrea detensionarea situației.
Așadar vă rog, nu vă dedați la vandalism și provocări.
Am avea doar de suferit.
Ar turna gaz pe foc, iar Malik nu ar dori asta.
Frățiorul meu este pacifist.
Frățiorul meu era pacifist.
Să prevenim o altă tragedie.
Să nu mai fie victime.
Să nu mai fie și alții ca Malik.
Înainte de a pleca, vă rog să țineți un minut de reculegere cu mine.
Dreptate pentru Malik!
- Bună seara. - Bună, Alain.
- Bună seara. - Bună.
- Ce faci, șefule? - Bine.
Bună seara, Schmitt. Ești bine?
Foarte bine. Mulțumesc, domnule.
Bun. Ceva deosebit astăzi? Nimic de raportat?
Nimic deosebit.
Profităm, ne relaxăm și noi.
Foarte bine.
Copiii sunt veseli, asta contează.
Noapte bună.
Nu e nevoie. Aveți undă verde.
Obțineți tot ce puteți și țineți-mă la curent.
Bine.
Povestea cu rinichii a fost bună.
- A fost deja preluată de presă. - Am auzit, mulțumesc.
I-ai identificat pe agenții implicați?
- Ne străduim, domnule. - E bine. Continuăm cercetările.
Luăm la puricat tot: rudele, conturile bancare, tot.
Și procurorul?
Am luat măsurile. Plângerea va fi depusă luni.
Ai timp să-ți efectuezi cercetările.
- Ne trebuie o variantă solidă. - Am înțeles.
Mulțumesc.
L-am văzut, Momo!
L-au măcelărit.
L-au nenorocit.
Te-au forțat să vorbești?
O să fie bine. O scot eu la capăt. Hai!
Condoleanțe. Fiți tari, suntem alături de voi.
Valea! Acasă!
Lăsați-mă să trec, ce naiba?
Poate vor tăia toate florile, dar primăvara tot va veni.
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu