I FÖRRA AVSNITTET
...sammandrabbningar mellan hundratals demonstranter och polisen.
Det är bråk där borta.
Motorcykelpolisernas brutala attityd...
...verkar ha bidragit till en 22-årig mans död.
Er bror Malik hittades i en trappuppgång i natt. Han dödförklarades.
Det var polisen som dödade er bror.
Men man kan inte anklaga polisen. Man måste vara smidig.
Det får inte komma ut. Vi undersöker allt.
Det måste vara vattentätt.
-Hade han kontakt med terrorister? -Han är en bra student, trots problemen.
-Vadå för problem? -Han hade dåliga njurar.
Han dog inte av våldet, utan av svår njurinsufficiens.
Polisen måste veta något!
Malik är ett offer för staten!
De gör honom till martyr.
Maliks namn står redan på banderollerna.
Han hade en bibel. Det måste undersökas.
Gör det, då!
-Rättvisa för Malik! -Rättvisa för Malik!
Vi måste bete oss värdigt.
ABDEL 20 ÅR
DÖDEN ÄR TYST
Madame Oussekine, det de gjorde mot Malik är vidrigt,
men vi tänker inte låta dem komma undan med det. Jag lovar.
SVARTVIT FILM
Vi kan börja när ni är klar.
-Svartvitt? -Ja.
-Det är allt jag har. -Okej. Då sätter vi i gång.
Obduktion av Malik Oussekine.
Man, 22 år. Längd, ca 170 cm. Vikt, 60 kg.
Blödningar i buken. Märken från återupplivningsförsök.
Andra blödningar i ansiktet.
Liten blödning på kinden. Näsfraktur.
Frontalblödning. Blödning...
-Vad händer? -Jag vet inte.
PASQUA-MONORY SAMMA KAMP
Chirac har stoppat Devaquet-lagen.
Monsieur Oussekine. God dag. Vi träffades på universitetet.
-Det är möjligt. -Vi vann.
Regeringen gav med sig. Nära en miljon demonstrerar för er bror i hela Frankrike.
-Visst är det bra? -Ja, det är bra.
Jag vill presentera er för någon.
Din reform, din reform
Devaquet, om du visste
Var vi skulle stoppa den...
Jag vill gå.
...ingen tvekan om! Nej, nej, nej till din usla reform!
-Och? -Här är mappen från notarien.
Det var på tiden. Vi har två dagar på oss att anmäla dem.
-Så de valde domare Jeannin? -Ja. Jeannin gör inget väsen av sig.
-Kan det gå till rättegång? -Vem vet.
Läs ambulansrapporten.
Den är intressant.
Sarah!
-Vem är det där? -Jag vet inte.
Tänkte du gå utan att säga hej då?
Jag hittade dig inte. Jag måste gå hem med mamma.
Polisen är mördare! Polisen är mördare!
Vi bör inte stanna här.
Polisen är mördare!
Vi kan väl ses hemma?
Tack för ditt stöd.
Polismördare!
Vad är det som pågår?
De har gasat hissen.
ARABJÄVLAR
DÖD ÅT MUSLIMERNA
ÅK TILLBAKA HEM
Strunta i det.
UT MED ARABERNA
Vi kunde inget göra.
Jag beklagar.
Hon kan inte stanna här.
-Tänk om de kommer tillbaka? -Jag är ju här.
Allvarligt. Vad ska vi göra?
Du får följa med mig till Paris. Du är säkrare där.
Det förändrar väl ingenting? De hittar oss ändå.
Var inte naiva. Det kommer att börja om.
Vi måste begrava honom så att han får frid.
Så enkelt är det inte.
Det här blir stort.
-Det pågår en utredning. -Jag vet.
Jag vet.
Lämna mig ifred.
Det har varit för mycket i dag.
Jag måste vila.
Kan jag få lite mer?
-Nej, det räcker nu! -Sarah, låt din bror vara.
21 MAJ 1973
Tack.
Vänta, så får du se.
-Mamma, vad får vi till efterrätt? -Ät upp först.
-Ja, men vad får vi till efterrätt? -Jag vet inte. Ots.
-Det heter "ost", mamma, inte "ots". -Varför säger du fel?
"Uts" eller "ots". Sak samma.
Varför driver du med mig?
Vet du hur man säger...
Säg efter mig.
Du måste öva.
Vad skrattar ni åt?
Mig, för att jag inte kan arabiska.
-Är det sant? -Han kan inte ens den första suran.
Det gör inget. Arabiska är värdelöst.
Sarah, hämta osten.
Ät upp din mat.
Kom in.
Var så god.
-Tack för att ni kom. -Jag hade visst inget val.
Var så god och sitt.
Det är ett polisknep.
När vi har en motsträvig misstänkt så kommer de hit med honom.
Jag ber honom sätta sig, jag är vänlig,
visar att jag är intresserad av honom och inger förtroende.
Ofta bryter det ner hans försvar. Jag kallar det "matt-effekten".
Vet ni varför jag ville träffa er?
Jag kan tänka mig det, ja.
-På grund av Malik. -Så ni kände honom?
Ja. Men jag kan inte förklara vad som hände.
Malik var väl katolik?
Vi tror att han hade gått med i en libanesisk kristen terroristgrupp.
-Tror ni det? -Vet ni någonting om det?
Malik var ingen terrorist.
Det är absurt. Det är obscent.
Och han hade inte konverterat, det hade jag vetat.
Han bar på den här.
Rätt ovanligt för en algerier, va?
Var det så ni hittade mig?
Får jag?
Den var min mors.
BIBELN GAMLA OCH NYA TESTAMENTET
-Jag gav den till Malik. -Varför då?
Vad vill ni att jag ska erkänna?
Malik var en katekumen.
-Ursäkta? -Jag undervisade Malik om kristendomen.
Men han var inte döpt. Var det därför som polisen slog ihjäl honom?
Jag vet inte vad ni väntar er av mig.
Men ni borde leta efter dem som gjorde det här i stället.
Sanningen är den enda vägen...
...för både präster och poliser.
Flytta på er! Gå hem!
Stanna! Stanna!
Vad gäller utredningen kan jag berätta
att polisen gjorde sitt jobb och följde de instruktioner de hade fått:
Att gripa upprorsmakarna och våldsverkarna.
Främst dem på rue Monsieur-Le-Prince.
Jag har även de första officiella formella utlåtandena från obduktionen.
Slagen som Malik Oussekine tog emot kan inte enbart ha lett till hans död.
Den orsakades av den svåra njursjukdom som offret led av.
-Mademoiselle. -Ministern,
hur förklarar ni motorcykelpolisernas brutalitet?
Malik Oussekine deltog ju inte i upproret.
Hör på.
Om jag hade en son som fick dialys
skulle jag inte låta honom springa ute på kvällarna.
Säkerhetsministern! Kan ni säga något till familjen?
-Har de inte förseglat den? -Nej.
-Visade de sina tjänstekort? -Nej.
Men de visste att jag måste förnya mitt uppehållstillstånd om en månad.
De sa att om jag inte öppnade...
Oroa er inte. Vi tar hand om det här.
Jag tyckte om er lillebror.
Tack, madame Pires.
MOT VÅLDET TYSTNADEN PÅ GATAN.
Chirac försöker blidka dem genom att stoppa lagen och besöka familjen.
-Det blir en ny demonstration i morgon. -Ja, de lär väl inte ge upp nu.
Vänstern passar på att utnyttja det här.
-Hur går det med utredningen? -Terroristspåret ledde ingenstans.
Och killen deltog inte i demonstrationen.
Så han var bara där klockan ett på natten?
Vi har många vittnen, från mobila gendarmeriet också.
De såg motorcykelpoliserna jaga Oussekine på rue Monsieur-le-Prince.
Åklagarmyndigheten pressar oss.
Internutredarna ska förhöra motorcykelpoliserna.
-Jag måste informera mina chefer. -Det är jag som är chefen!
Polisen ska inte ställas inför rätta. Det nöjet tänker jag inte ge dem.
Homeros Odysséen
Visste du att...
...att Malik ville konvertera?
Ja, han pratade om det.
Jag vet att han träffade en präst.
Nähä?
Varför sa han inget?
Det är Kiejmans nummer.
De försökte avskriva målet genom att anklaga Malik för händelsen.
-De brukar göra så i dessa fall. -Dessa fall?
När offret är nordafrikanskt?
Och när de misstänkta är poliser. Men vi vill inte gå den vägen.
Hur bevisar ni att brottet var rasistiskt?
-Ska ni be om en andra bedömning? -Självklart.
Men det räcker inte. Vi måste gå ut i medierna direkt.
Annars är det för sent.
Vi har något, men vi måste få ut det på nyheterna i kväll.
Mohamed, följer ni med?
Jag vet inte vad ni menar.
Det var inte vi. Vi lydde bara order.
De gjorde uppror. Vi blev tillsagda att jaga dem "energiskt".
Men ni jagade dem till fots?
Vi får inte kliva av motorcyklarna.
Frågan var om ni gick till fots på rue Monsieur-le-Prince?
Nej. Vi stannade i korsningen vid rue Racine.
Varför då?
Jag sladdade med motorcykeln. Det var halt.
-Sladdade? -Ja.
Jag såg inte hur, men han ramlade på sidan.
Han blev inte skadad, men jag klev av för att hjälpa honom.
Sedan satte jag mig på motorcykeln igen.
-Det var konstigt. -Varför då?
Vi har flera vittnen och de säger i stort sett samma sak.
-Vad säger de, då? -Att ni gick på rue Monsieur-le-Prince.
-Att ni jagade någon. -De ljuger.
De mobila gendarmerna? Varför skulle de ljuga?
De såg er gå in på 20 rue Monsieur-le-Prince.
-Det är ingen idé att förneka det. -Det är omöjligt.
Så såg de er komma ut några minuter senare och återvända till ert fordon.
Det var inte jag. Det måste ha varit någon annan.
En ensam polis på sin vita motorcykel som sladdar och får hjälp av en kollega...
Har någon annan en vit motorcykel?
Ingen. Det är sant, det är bara jag.
-Så det var ni som ramlade? -Jag sladdade med motorcykeln.
Efteråt var jag förvirrad. Vi kanske jagade några upprorsmakare.
-Så ni gick in i huset? -Nej.
Tja...
Ja...
Jag såg några kollegor som hade problem med demonstranter.
Och jag ville hjälpa dem. Det var allt.
Men jag slog ingen. Ingen slog någon.
Vi gick in...
...ruskade om dem och gick ut.
Vi åkte direkt.
Ändå såg vittnen en polis gå tillbaka in och komma ut med ett vapen i handen.
Ja, det är möjligt.
Just det, nu minns jag.
Vi hade varit i lobbyn och jagat demonstranter.
De gick snabbt därifrån och vi också.
När jag kom ut på gatan märkte jag...
...att jag hade tappat mitt tjänstevapen.
Då bad jag Giorgi om hjälp att leta efter det.
-Giorgi? -Giorgi, ja.
Schmitt sa att han bad er hämta hans vapen. Det är inget man hittar på!
-Varför skyddar ni honom? -Det gör jag inte.
Att han tappade sitt vapen betyder inte att han är en mördare.
Men ni var inne i huset?
Och när ni kom dit för att leta efter Schmitts vapen
så märkte ni inget? Ingen som låg på marken?
Nej. Jag såg ingen.
Eller, jo. Det var en kille...
Det måste ha varit någon som bodde i huset.
Han hittade vapnet och gav mig det. Han gick hem och jag gick tillbaka ut.
Ett ögonblick.
Ett klargörande från Paris allmänna åklagare Michel Jéol,
som säger att den unge Maliks död orsakades av hjärtsvikt,
det är termerna som används, och att de enda skadorna
inte i sig förklarar hans död.
Undersökningsdomaren har begärt en ny rättsundersökning...
Sluta titta på tv. Jag vill inte höra mer.
De var klara med obduktionen.
Nu måste de ge mig min son
så att jag kan begrava honom med värdighet bredvid hans far i Algeriet.
Mamma...
Det är nog inte vad Malik hade velat.
Va?
Algeriet betydde inte så mycket för honom.
-Jag vet inte om han pratade med dig... -Om vadå?
Släpp det. Det är inte viktigt.
Vi gör som du vill.
Lider hon inte tillräckligt?
Ska vi ljuga för henne?
Huvudsaken är vad Malik hade velat.
Han kände sig fransk.
Han hade velat bli begravd här.
Sätt på ljudet.
Maître Kiejman, den unge Maliks familjs advokat,
bestrider den officiella versionen av dödsorsakerna,
efter att ha fått hans journal.
I journalen ser vi en rapport från ambulansläkaren.
Jag ska läsa några rader.
I fråga om Malik, säger läkaren så här:
"Vid tiden för incidenten drabbades inte offret av en hjärtattack,
utan av ett slag i bakhuvudet. Jag anser personen kliniskt avliden.
Det vore nog bäst att inte informera allmänheten om detta,
för att undvika fler incidenter."
Men jag beklagar att denna viktiga information
inte ingick i myndigheternas kommuniké, som bör vara objektiv.
Christine Villemin fördes...
Han är duktig. Eller hur?
Det här förändrar allt. Äntligen måste de förklara sig.
Vad är det med honom?
Låt honom vara. Han vill bara visa att det är han som skyddar mamma.
Assistent Lacour: Varför skyddar ni honom?
M. Giorgi säger: Jag skyddar honom inte. Om...
Ni kunde ha förberett dem lite.
Jag kan inte skydda dem mot sig själva.
Deras uttalanden är lögner.
Om jag inte hade avbrutit så hade utredarna fått ur dem allt.
Det är bäst att de samordnar sina versioner.
-Jag visste inte om vapnet. -Det är visst mycket ni inte vet.
Om mina män gjorde något fel måste de stå till svars,
och om jag har gjort något fel så får jag ta ansvaret.
Min och polisens heder står på spel.
Visst, men det är inte problemet.
Mitt jobb är inte att sätta käppar i hjulet.
Jag ska hålla maskineriet i gång
så att polisen kan göra sitt jobb utan att få skit. Fattar ni?
Ni kan gå, kommissarien.
Sätt dig. Det är klart.
Ingen av polismännen medgav
att de hade slagit studenten Malik Oussekine
Garcia och Schmitt förhördes av polisens internutredare.
Är allt bra, Jissé?
Ja, det är bra.
Jag känner någon på konsulatet.
Han kan hjälpa er att begrava er son i vårt land.
Mohamed vill inte det.
Det är han som bestämmer, och hans syster håller med.
Jag orkar inte bråka med dem längre.
De tycker att de är franska.
Det är vårt fel...
...som lät dem tro att det ens är möjligt.
Garcia erkänner att han gick in i entrén. De bryter ihop.
Varför griper de honom inte, då? Jag förstår inte.
Vi tror att de försöker bevisa att de andra poliserna är skyldiga först.
Det blir nog en konfrontation, och kanske en rekonstruktion.
Hur som helst är det goda nyheter. Försök vara positiva.
Om jag bad er komma...
Som ni säkert vet så talar jag med presidenten ibland.
Mitterrand är berörd av det som hände Malik.
Han vill framföra sina kondoleanser till er mor.
Vad ska ni ha för begravning?
Något diskret i Meudon. Då kan mamma gå dit när hon vill.
Jag förstår, men det blir nog svårt att hålla det privat.
Jag vet inte om det är önskvärt. Malik har stor betydelse nu.
För många människor.
Du sa inte mycket om din första dag.
-Du sa ingenting alls. -Det gick bra.
-Okej, men vad fick du göra? -Jissé!
Vilka är det?
-God dag, madame. -God dag.
-Det är mina kollegor. -Kompisar.
-Trevligt att träffas. -God dag, madame.
-Vi kom bara hit för en pratstund. -Så trevligt.
-Gå upp. Jag kommer om fem minuter. -Ja, vi ska bara prata. Han kommer strax.
Visst. Ha en trevlig dag.
-Detsamma. -Ha en trevlig dag.
Vad händer? Vi ser dig aldrig. Vi blev oroliga.
-Ursäkta. -God dag.
God dag.
Din mamma är trevlig. Bra att du hjälper henne att handla.
-Du är en bra son. -Inget är viktigare än familjen, va?
Vad vill ni?
Bara en artighetsvisit för att kolla att allt är bra.
Som sagt, familjen är viktigast av allt.
Man hjälps åt och skyddar varandra.
Fattar du det?
Titta på mig.
Vad fan har du sagt?
Jag har inte svikit någon. Jag sa inget.
Missförstånd kan uppstå. Man får panik.
Man säger saker man ångrar. Hur gammal är du?
Tjugotvå.
Där har vi det. Du är ung.
Man gör dumheter.
Men det är aldrig för sent att fixa dem.
Det finns vittnen.
Det är inget problem. Vittnen säger vad de vill.
-Killen som var i entrén, då? -Ingen hittar honom.
Han säger inget nu. Tro mig.
Du är en bra kille. Nu ska du säga sanningen.
Då blir din mamma stolt över dig.
"Behärska dig" säger jag irriterat.
Han verkar beslutsam. Ett tecken på respektlöshet.
Jag använder min skrämselteknik
och chockar honom, och visar att han skulle...
-"Ska du säga?" -Kan du ge mig min tröja?
Jag plågades! Jag var döende!
Min hjärna höll på att sprängas. Det var krig!
Ska jag ringa jobbet?
Ringa mig sjuk och stanna hos dig.
Nej, det behövs inte. Du ska inte få problem på grund av mig.
Jag ska inte göra det här hela livet.
Jag hittar nåt annat. Jag lovar dig.
Ett, två, tre, tittut!
10 JUNI 1973
Ett, två, tre, tittut!
-Malik, du åker ut! -Nej, vad orättvist!
Ett, två, tre, tittut!
Ett, två, tre...
Du, Laziz! Släng hit det!
Är du döv, eller?
Vad är det?
Jag heter inte Laziz. Jag heter Miloud.
Miloud.
Om du inte kan uttala det, så säg "monsieur".
Visst.
Kom och spela! René, strunta i honom!
Vilka tror de att de är?
Kom, så går vi.
Förlåt. Ursäkta mig.
Vi står utanför Malik Oussekines familjs bostad i Meudon.
Den unga student som dog under en demonstration för tre dagar sedan
och som ska begravas på Père Lachaise...
Polisassistent Garcia erkände att han slog till Malik Oussekine.
Tack.
Och vad gör Fatna?
Kan du ringa henne?
Fatna Oussekine?
Vad vill ni?
Nej!
Kan ni backa?
Ja, jag tror att det är presidenten.
Det ser ut att vara presidenten.
President Mitterrand!
En fråga från kanal 2, tack!
Hade familjen underrättats i förväg om ert besök? President Mitterrand!
Han är här!
-God dag, madame. -God dag.
-Madame. -God dag.
God dag.
-God dag. -God dag.
Ska ni sitta där?
Ja.
Så om det inte gör något...
...så ställer jag stativet här.
Håll tyst!
-Så du har gjort dig fin, din jävla hora! -Nej, snälla, snälla!
Tyst!
-Sluta! Snälla... -Vad håller ni på med?
Lek inte Zorro, farfar. Stick!
-Jag har ringt polisen! -Vi drar.
Madame Oussekine, tack för att ni tar emot mig i ert hem.
-God dag, presidenten. -God dag.
God dag.
CRS, SS! CRS, SS!
CRS-svin!
Låt honom inte komma undan!
Stanna!
-Stå still! -Ta honom!
Kom igen, kom igen!
Monsieur! Monsieur! Monsieur!
Var så god, monsieur Bayzelon.
Första gången jag såg Malik Oussekine…
...var på rue Monsieur-le-Prince.
Han jagades av polisen.
5 JULI 1977
Odyssén
Skriv och berätta när du kan.
Jag ska tänka på dig varje dag.
Vad gör de?
Kom, så åker vi!
Undertexter: Annie Nilsson