TIDLIGERE
Offeret led av alvorlig nyresvikt, som førte til hans død.
De prøver å få saken henlagt ved å klandre Malik.
-De bruker alltid samme metode. -Når offeret er maghreb?
De må gi meg sønnen min,
så jeg kan begrave ham ved siden av faren i Algerie.
Han følte seg fransk. Han ville begraves her.
Har hun ikke lidd nok?
-Malik ville konvertere. -Vi fant denne.
Ikke si at det var derfor politiet drepte ham.
-Familie går foran alt, hva? -Jeg har ikke sagt noe.
Vi fikk beskjed om å jage bråkmakerne "energisk".
Sykkelen min skled.
-Dere gikk inn. -Jeg mistet tjenestevåpenet.
Ga dere ikke beskjed til noen?
Det var bare én fyr.
Monsieur!
-Fatna Oussekine? -Nei!
Hold kjeft!
Vi har et vitne.
Nei, vær så snill!
Vær så snill!
Første gang jeg så Malik Oussekine, ble han jaget av politiet.
5. DESEMBER 1986
Lykke til med første dag på jobb! Mamma
Kompis!
-Hva heter partneren din? -Garcia.
Garcia! Kom og sett deg hos oss.
Du trenger ikke stå alene.
Nei da.
Hei.
-Bedre å sitte sammen, hva? -Ja.
Og dette er Duruisseau.
Kom hit. Mine herrer, jeg har endelig fått ordrene fra hovedkvarteret.
-Kan vi dra? Vi har ventet siden i morges. -Sender de oss hjem?
Vent litt. Latinerkvarteret er rolig.
Det er rolig fram til bråkmakere angriper politiet.
Ja. Det er rolig, men vi har ordre om å rydde nabolaget.
Jobb i grupper, og om dere ser bråkmakere, bryter dere dem opp energisk.
-Forstått? -Ja, kaptein!
På syklene!
Kom igjen! Ikke sovne, gutter.
Nå skal vi ut og kjøre.
Kom igjen, karer! Sett i gang!
Unnskyld, men jeg forstår ikke.
Hvorfor anmelder du ikke?
-Hvorfor later du som ingenting? -Jeg vil ikke gi dem gleden.
Og jeg vil ikke uroe mamma.
-Om du ikke gjør noe, vil det skje igjen. -Tror du de gir seg om jeg anmelder?
Sarah, vi har Mitterrand som forsvarer, selvsagt er fascistene sinte.
-Skal de bare få holde på? -Slutt.
-Slutte med hva? -Vær så snill.
Vi trenger ikke dette.
Vi må stå sammen.
For mamma.
20. AUGUST 1977
ORAN TINGHUS
Unnskyld, bror, hvor er eiendomskontoret?
-I andre etasje, den veien. -Takk.
Kom inn.
Hallo.
Jeg og familien min har kjørt i tre timer. Vi kommer fra Msirda.
Har du en timeavtale?
Vi har bodd hos svigerfamilien min i en uke nå.
Madame, ta med barna inn og lukk døra.
Sett dere.
-God dag. -God dag. Hva ønsker dere?
Jeg har et hus her i Oran.
Jeg jobbet i Frankrike for lenge siden, før vi ble uavhengige.
Jeg sendte penger til fetteren min for å håndtere byggingen av huset.
Da huset sto ferdig, flyttet han inn i det med familien sin.
Nå nekter de å flytte ut.
Jeg har dette dokumentet. Tomteskjøtet. Det beviser at jeg er eieren.
Vi ville vende tilbake, slik presidenten sa.
"Vend hjem igjen." Og det gjorde vi.
Vi vil ikke bo i utlandet.
-Er dette signaturen din? -Ja.
Dette skjøtet har din fetters navn.
Her.
Du kan ikke lese.
Huset tilhører ham. Punktum.
Unnskyld, bror, men kan det ikke løses?
Kan du lage et dokument som viser at fetteren min lurte meg?
Jeg er ikke broren din.
Vi har lover her også.
Hva gjorde du der i stedet for å lære ditt eget språk her?
Hva jeg gjorde?
Jeg jobbet og slet for revolusjonen. Hva gjorde du?
-Miloud. -Hva gjorde du?
Miloud. Kom, barn.
Kom, så går vi, Miloud.
Dere kan gå nå.
Mamma!
Mamma! Pappa falt!
Mamma!
Miloud? Miloud!
Miloud!
Hjelp meg! Mannen min! Vær så snill!
Miloud!
-Ring etter sykebil! -Fort, Malik!
Hjelp, vær så snill! Lege! Hjelp!
Jeg kommer fra retten. Jeg har nyheter.
Vi har resultatene fra de uavhengige ekspertene.
De slår med sikkerhet fast at slagene påført Malik forårsaket dødsfallet.
Betyr det rettssak?
Kanskje. Men det er ikke alt.
Vi har et vitne, en ung mann som bor på 20 rue Monsieur-le-Prince.
Paul Bayzelon. Han så alt. Det var tre av dem. De slo ham også.
Han gjenkjente den andre betjenten, betjent Schmitt.
Med Garcias tilståelse har de nå to stykker å sikte.
-Hva med den tredje? Vil han bli siktet? -Den tredje? Vent litt.
Jeg vet ikke om dere innser at dette vitnet endrer alt.
Dommeren kan ikke overse det. Det vil bli en rekonstruksjon.
Nå tar vi dem.
Men dette vitnet er den siste som så Malik i live, ikke sant?
Ja, utvilsomt.
MALIK DØDE HER AV "NYRESVIKT"
Unnskyld meg.
Er du Paul Bayzelon?
Jeg er broren til Malik.
Beklager det med broren din.
Beklager at jeg dukker opp slik. Jeg ville bare treffe deg.
-Jeg har fortalt politiet alt. -Ja, jeg vet det. Og takk for det.
Jeg lurte bare på…
Sa Malik noe til deg før han døde?
Nei.
Det rakk han ikke.
Jeg lurte også på…
Hvordan gikk han kledd?
For et par timer tidligere var jeg innom leiligheten hans
for å dra til moren vår og spise, men han ville ikke.
Han var kledd for å gå ut. Han…
Han hadde slips på seg. Jeg ertet ham for det.
Og jeg tror ikke han likte det. Han tok det ille opp.
Tror jeg, i hvert fall.
Men husker du om han…
Hadde han på seg slips?
Hør…
Jeg husker ikke noe mer.
Det var mørkt…
Jeg er lei for det.
22 år ønsket jobb, raskt
"Håper du har funnet deg til rette.
Kan du stå på ski, eller brakk du et bein?
Mamma vil lære å lese, så du skal skrive til henne.
Det blir ikke enkelt, men du kan forsøke.
Pennen er visst tung å løfte for deg.
Skriv snart, storesøster.
Hele familien hilser og…"
Hvordan går det?
Jeg vet ikke om det er så lurt å hente fram alt dette.
Sarah?
Det er til ditt eget beste.
Du visste det.
Hva da?
Den dagen Malik døde,
da vi sto foran bygningen, visste du allerede at han var død?
Hvorfor sa du ikke noe? Var det også for mitt eget beste?
Jeg beklager.
Vet du hvordan jeg fant det ut? En stemme i telefonen.
Med disse ordene…
"Én rotte mindre."
Sånn fikk jeg vite at lillebroren min var død.
Så jeg avgjør hva som er best for meg.
For meg, av meg.
-Hallo? -Romain. Hva foregår?
Jeg har ringt deg i to dager, Mo.
Jeg vet du har det hett rundt ørene nå, men det har jeg også.
-Alle klientene våre forlater oss. -Hva?
De dropper oss, én etter én.
De har byttet til andre leverandører siden alt dette startet.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Du må ringe dem. Få dem tilbake én etter én. Prøv…
Nei! Jeg har allerede prøvd. Men alle sier det samme.
Og hva er det?
-Romain, hva sier de? -De er redde, Mohamed!
Jeg vet ikke, men det virker som om noen har truet dem
med at de vil bli ruinert om de samarbeider med deg.
Ruinert?
Ring vaskeriene i Asnières og Amiens. Snakk med dem, prøv å berolige dem.
Og jeg er i Italia. De vil ikke fortsette samarbeidet.
Og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre lenger. Jeg er lei av dette.
Det begynner å bli mye for meg. Beklager, men jeg kan ikke fortsette sånn.
Det bryter snart.
Forstår du hva jeg sier? Mohamed, jeg prøver å si at jeg…
"Jeg er mor, som deg, og jeg deler smerten din. Jeg ønsker deg styrke.
Jeg håper dere får rettferdighet og fred. Jeg forstår sorgen din,
du og barna dine er i tankene mine.
I går dro vi til rue Monsieur-le-Prince og la ned blomster til minne om Malik."
Hei.
Jeg går og skifter.
Mohamed, hva er det i den store konvolutten?
Ingenting.
Sarah.
Venstresidas løgner OUSSEKINE-SAKEN
-Hva er det? Er det oss? -Ingenting. Sarah, vær så snill.
-Hva står det? -Ingenting viktig.
Vi må bli kvitt hele den kriminelle familien deres
Sarah.
Jeg så uttrykket hennes.
-Sarah, hva står det? -Ingenting, mamma.
Hva er det?
-Ingenting. -Piss!
Ja, det er piss.
Mohammed, familiens overhode
-Hva er dette tullet? -Hva står det?
Har du lest det?
Advokatene vet det. Vi saksøker for ærekrenkelse.
-De vil trekke det. -Hvorfor har du ikke sagt noe?
Jeg har ikke hatt tid.
Så alt er løgn?
Spør du om det?
Selvsagt er det løgn!
Les det for meg.
Dere tror jeg er dum bare fordi jeg ikke kan lese.
Ben Amar, les for meg.
"Mohamed, familiens overhode, er en snodig karakter.
Han reiser verden rundt som spesialist på økonomiske avtaler.
En immigrant som henger opp antirasismeplakater i kamelhårsfrakk."
Du gjør bare deg selv vondt.
-De prøver bare å svartmale meg. -Det handler ikke bare om deg.
Fortsett.
"Kullet.
Oussekine-kullet bor hos moren Aïcha i Meudon
i helgene i kjøkkenet, akkurat som enhver fransk familie."
Det holder.
Hva mener de med "kullet"?
Et kull er…
De mener valper, mamma. Hunder.
Forstår du? De omtaler oss som kjøtere.
-Det holder. -Hører du ikke hva hun sier?
Hun vil forstå, ikke beskyttes. Hun vil ha sannheten.
-Ikke sant? -Sarah.
De er sinte fordi vi krever rettferdighet. De vil gjøre alt for å stanse oss.
Det er de samme som tisset på døra vår, som skrev dette, som angrep Fatna.
Ikke et ord til!
Fatna?
-Hva skjedde med Fatna? -Ingenting.
Sarah!
Sarah…
Sarah? Sarah!
Vær så snill.
Snakk til meg. Hva feiler det deg?
Hva det feiler meg? Jeg er lei av at du tar alle avgjørelsene.
Jeg er lei av å tie stille. Du er ikke faren vår eller sjefen vår.
Greit. Hva har jeg gjort galt?
Si meg det.
Tror du ikke jeg ser blikkene du gir Kiejman når jeg snakker?
Men du angriper ham alltid, Sarah.
Vi er heldige som har ham på vår side.
"Angriper ham"? Fordi jeg vil at de tar de skyldige?
Og du anmelder? I går skulle Fatna ikke lage uro, og i dag anmelder du?
Hør her. Du vet hva jeg går gjennom.
Jeg må prøve å redde bedriften min.
Ellers har vi ingenting. Forstår du?
Forstår du?
Jeg gjør dette for dere!
-Alt jeg gjør, er for dere! -Greit. Du kan være stolt av deg selv.
16. SEPTEMBER 1977
Gi meg litt vann.
Unnskyld.
Det går fint.
Har du ting å drive med?
Jeg har ikke flere bøker.
Tiden går sakte her, pappa.
Og det lukter sau.
Malik. Den lille kongen min
Pappa?
-Ja? -Jeg vil dra tilbake til Frankrike.
Ikke vær redd.
Du får reise tilbake snart. Du skal få bli med Mohamed.
Hva med deg?
Jeg skal bli her.
Mohamed?
Du er ansvarlig for familien.
Du er sjefen, familiens overhode.
Og du, min lille Malik.
Du må høre på storebroren din.
Hold sammen.
Familien betyr alt, sønn.
Ta ham!
Monsieur!
Monsieur, vær så snill!
Monsieur, vær så snill! Hjelp meg! Åpne!
Monsieur, vær så snill!
Åpne, jeg ber deg!
Jeg ber deg.
Åpne.
Siden gangen er så smal, står vi utenfor for å observere.
Ok, monsieur Bayzelon.
Forklar hvordan og hvor du fant betjent Schmitts pistol.
Pistolen lå der, ved siden av Malik.
Jeg plukket den opp og skulle gå opp til leiligheten min
for å ringe politiet.
Unnskyld, jeg er Garaud, betjent Schmitts advokat.
Det er løgn. Han gikk aldri inn.
Og så fant du som ved et mirakel pistolen hans inne?
Nei, du plukket den opp fra fortauet, hvor Schmitt mistet den da han falt.
Dette er en rekonstruksjon, ikke en såpeopera. Ikke avbryt vitnet.
Akkurat. Den skal gjøre oss klokere, men vitnets forklaring har enorme sprik.
Jeg ser mye større sprik i forklaringen til betjent Schmitt.
Han sier han falt av sykkelen
på hjørnet av rue Racine og Monsieur-le-Prince.
Da ville det vært naturlig å lete etter pistolen der han ramlet,
før han vurderte å gå inn, ikke sant?
Ikke en såpeopera, sa du?
-La oss si at Schmitt mistet pistolen… -Betjent Schmitt.
La oss si at betjenten mistet pistolen da han ramlet, slik han påstår.
Bli med meg. Unnskyld.
-Unnskyld meg. -Men… Ærlig talt.
Slipp døren, takk.
Vi er enige om at det er umulig for Bayzelon å se noe utenfor.
Så en revolver på fortauet…
Bli med meg. Døren, takk.
Unnskyld. Får jeg?
Unnskyld.
Hva gjør du?
Jeg prøver å se om pistolen kan ha hoppet inn i oppgangen.
Men som dere ser, er det umulig.
Og ettersom pistolen var inne, beviser det at betjent Schmitt gikk inn i oppgangen.
Ærede dommer, om selv et fall fra en motorsykkel
ikke var nok til å løsne Schmitts pistol,
se da for deg kraften i slagene som falt på Malik.
Du kan gjøre deg ferdig, monsieur Bayzelon.
Som sagt skulle jeg gå opp til leiligheten min…
Når brukte du pistolen til å true Giorgi?
Du tuller!
-Ut ifra forklaringen… -Du kan ikke anklage meg!
Et øyeblikk.
Ut ifra forklaringen til Giorgi holder ikke Bayzelons versjon vann.
Sett ham overfor Giorgi, så ser dere selv.
Greit nok. Monsieur Giorgi, kom hit.
Kom og let etter våpenet. Vis oss.
Da jeg kom, sto han med ryggen til.
Han snudde seg og rettet pistolen mot meg. Jeg trodde han skulle skyte.
-Jeg grep ham i armen og… -Slutt! Dette er ikke mulig!
Hvordan kan du si det? Du lyver, og du vet det.
-Dommer… -Rekonstruksjonen er en farse!
Og jeg nekter å være del av den ett minutt lenger.
Unnskyld meg. Takk.
-Skal ingen gå etter ham? -Jo.
Monsieur Bayzelon, ikke la dem tirre deg.
-Det er en skam! -Skaff meg en stedfortreder for Bayzelon!
En stedfortreder?
Ok, du kan være øyevitnet. Monsieur Giorgi, fortsett.
Han sto altså med ryggen til, så snudde han seg og rettet pistolen mot meg.
Jeg trodde han skulle skyte, så jeg grep ham i armen og avvæpnet ham.
-Så tok jeg pistolen og gikk. -Så du fremholder at du avvæpnet ham…
Han kommer ikke tilbake.
ETT ÅR SENERE
SØKNAD OM KOMMUNAL BOLIG
Vil du til…
Vil du flytte tilbake til moren din? Ja?
Ett sett nøkler,
kredittkort, ID-kort,
en klokke…
En bibel, en kam, 70 franc.
Denne er ikke Malik sin.
Alt tilhørte ham, madame.
Skriv under her, takk.
POLITIETS HOVEDKVARTER INSPEKTORATET
OUSSEKINE-SAKEN
Hvordan går det, mamma?
Er du glad for at vi skal besøke Fatna?
Alltid når jeg er med barna mine.
Hun er sulten.
Vi er snart framme.
Jeg må be ettermiddagsbønnen.
God aften, mine damer og herrer.
Vi er inne i andre runde av presidentvalget.
Om litt under ni minutter vil dere få se på TV-skjermen deres…
Her. Den er ikke så ille.
Sammen med Europe 1 og Paris Match har vi et system for å oppdatere dere så fort…
Alt bra, mamma? Vil du ha noe å drikke? Litt juice?
Takk, datter. Det går fint.
-Aïcha, føl deg som hjemme. -Takk, Jean-Louis. Det er snilt.
…kringkastet i 20 europeiske land.
Og kjæresten din? Hvor er han?
Er du plutselig interessert nå? Han jobber i forbindelse med valget.
Så hvem stemte du på, Ben?
-Jeg har sagt at jeg foretrekker Amar. -Å ja, ok.
Vet du hvorfor vi kalte ham Ben? Det er fra da han alltid var på nattklubb.
Han gikk ikke like mye i moskeen den gangen.
-Er det ikke lov å le av det? -Bare du ler av sånt.
Vel, Amar?
-Hvem stemte du på? -Jeg stemte ikke. Jeg mistet stemmekortet.
-Ingen dårlig unnskyldning. -Unnskyldning?
-Du vil få høre det. -Jeg stemte ikke.
Stemte du ikke?
Jeg sa det var viktig. Vi trenger Mitterrand for å få en rettssak.
Vi stemte ved den lokale skolen. Folk stemmer fortsatt på kommunistene.
I andre runde, mellom Chichi og Tonton, var det ingen igjen.
-Kaller du ham Chichi? -Slutt.
Du vet at bak ham står Pasqua, Pandraud? Alle vi har kjempet mot de to siste årene.
-Jeg legger henne. -Nei, jeg bærer henne litt til.
Så du mener Mitterrand er bedre? Du var ikke akkurat sosialist den gangen.
Slutt. Det holder nå.
Mitterrand besøkte mor for å kondolere personlig.
Han hadde ikke trengt det. Det var oppriktig.
Det var sirkuset for pressen nede på gata også.
-Du ser bare kynisme overalt. -Det er dere som er naive.
Han bruker oss og mamma og Malik.
Han burde takke oss om han blir gjenvalgt.
Faren min sa alltid: "Familier bør unngå to emner: politikk og religion."
Er dere sultne? La oss sette oss.
Blir du ikke sliten av å gi alle gode råd hele tiden?
Vi er hos mamma hver dag. Jeg har alltid stilt opp for henne.
Mohamed forsørget henne, så Malik kunne leve livet.
Så du kunne leve livet.
Hva har du gjort? Hva?
-Jeg legger henne. -Jeg?
Du aner ikke hva jeg har gjort. Og forsvarer du virkelig Momo?
Jeg kommer.
Du som alltid har snakket stygt om ham. Religionen må gjøre deg glemsk.
Slutt, Sarah. Jeg mener det.
Jeg trenger ikke råd fra deg.
Vil du snakke om motsetninger? Din hykler. Du, som bor med en politimann?
-Fatna, jeg hørte noe utenfor. -Ikke vær redd, vi er på landet.
Det er alltid lyder her. Kom, så spiser vi.
Men jeg har aldri gjemt meg bak noe, som visse andre.
Jaså? Og hva gjemmer jeg meg bak? Du som ser feil hos alle, unntatt deg selv.
Slutt!
Jeg inviterte dere hit så vi kunne samle oss rundt mor.
Men se på henne? Se hva dere gjør med henne!
Jeg trodde aldri at kjærligheten til dere ville få meg til å godta så mye.
Jeg trodde ikke det var mulig.
Jeg godtar dere som dere er…
…og måten dere lever livet på.
Det er ikke det jeg håpet…
…men det er ikke viktig.
Slik er en mors kjærlighet.
Dere er barna mine.
Jeg elsker dere.
Om jeg kan innse det,
hvorfor kan ikke dere?
Hvorfor?
Se hva dere har gjort mot henne.
-Dere kan ikke… -Hva var det?
-Hva? -Hva foregår?
Faen, det brenner!
Kom dere ut! Fort!
-Rania! -Kom dere ut!
-Rania, det brenner! -Kom dere ut!
-Fort! -Kom igjen!
-Jean-Louis! -Kom igjen!
-Amar! -Det går bra, jeg er her.
-Har du sett Jean-Louis? -Han kommer!
Det går bra. Der er han!
Jeg har ringt brannvesenet.
Å faen! Herregud. Dette er ikke mulig.
FRANKRIKE FOR FRANSKMENN
Fem, fire, tre, to, en.
Her er ansiktet til Frankrikes nye president.
François Mitterrand er gjenvalgt med 53,9 % av stemmene.
-Monsieur. -God morgen.
Monsieur Garaud! Takk for at du kommer.
Jeg skal ikke be deg sitte.
Herremennene på venstresida ville ikke rørt en stol vi har sittet i.
Det skal være så moderne. Prouvé, Perriand, Starck.
Jeg forstår ikke ett ord av det du sier.
Jeg sier at sosialistene er for gode for Louis XVs stoler.
Det pirker i samvittigheten deres. Jeg hater dem.
De verste er fra det 16. distriktet.
De snakker om moral, men har lyktes takket være familien.
-Vi kommer til å savne deg. -Ikke overdriv, nå, Garaud.
Fortell meg om Oussekine-saken.
Med venstresida ved makten går det mot rettssak.
Ja. Og?
Det er alt. Det er ikke mer vi kan gjøre. Nå hviler det i Kiejman sine hender.
Kiejman…
Interessant at du nevner ham. Jeg fant et skriv angående ham.
Hør på dette.
"En skallet, noe lutrygget mann som ser på deg med harde, mørke øyne.
En stilig advokat, utålelig selvsikker,
og livredd for at ingen elsker ham."
-Godt skrevet. -Henri Nallet skrev det. Sosialist.
Noen av dem er gode.
Hør her, Garaud.
Det er viktig å fortsette å beskytte politiet.
Jeg orker ikke tanken på mennene mine i løvens hule, behandlet som kriminelle.
Ikke vær redd. De vil ikke bli dømt.
De fortjener det ikke, så det vil ikke skje.
Veldig bra.
-Hei. -Hei.
Er ikke Ben Amar og Sarah med?
Nei.
Sett deg, Mohamed.
-Vi har gode nyheter. -To gode nyheter. Får jeg?
Mohamed, vi vant saken mot Minute for æreskrenkelse.
De må betale deg og familien en oppreisning på 60 000 franc.
Takk.
Synd søsknene dine ikke er her og hører det.
Mohamed, det kommer til å bli rettssak.
De to politimennene som drepte Malik, vil bli siktet.
Og den tredje?
Det er dessverre ingen bevis mot ham.
Vi vet bare sikkert at han gikk for å lete etter pistolen.
Tro meg, vi har kommet veldig langt.
Det var uventet at de to politimennene skulle bli siktet for overfallet.
Mohamed, dette er ikke en seier. Langt derifra.
Men det er første steg mot anerkjennelsen av ugjerningen begått mot Malik.
Fram til rettssaken bør du hvile og hente styrke fra familien. Du vil trenge det.
Hvordan går det?
Hva er galt?
Hva?
Jeg gjør det slutt, Yann.
-Jeg forstår ikke. -Det er over.
Du kan hente tingene dine og flytte ut i dag.
Hva mener du? Er det en spøk?
-Fortell meg hva jeg har gjort. -Ingenting.
Du har ikke gjort noe. Det er problemet.
Sarah…
Da broren min døde, lovte du å slutte i politiet.
Du sa du ikke likte jobben.
Du så meg i øynene og sverget.
Tror du det er så enkelt?
-Å bare finne en ny jobb? -Du har ikke prøvd.
Du er smart. Du kan gjøre hva som helst.
Men du liker å være politi.
Og jeg kan ikke leve med en politimann. Ikke nå.
Ber du meg velge?
-Deg eller jobben min? -Nei.
Jeg har alt tatt avgjørelsen.
Legg nøklene i postkassen.
Sarah. Ikke gjør det. Ikke på denne måten!
-Du forhaster deg. -Dette er alt annet enn forhastet.
Vi bare rotet rundt.
-Helt fra begynnelsen av. -Sarah, vær så snill. Sarah!
Det går bra, vennen.
Sånn, ja.
Det går bra.
Å, forsiktig.
Der, ja. Forsiktig, jenta mi.
Ja. Der, ja.
Perfekt. Ja.
21. OKTOBER 1978
Og så hjelmen.
"Schmitt, Garcia."
Batonger.
"Schmitt, Garcia."
TREBATONGER, 65 CM
Jeg ber deg, åpne døra!
Jeg ber deg, åpne døra! Jeg ber deg!
Åpne…
Tekst: Marie Wisur Lofthus