I TIDIGARE AVSNITT
Offrets njursjukdom förklarar dödsfallet.
De ville avskriva målet genom att skylla på Malik.
-De brukar göra så i dessa fall. -När offret är nordafrikanskt?
De måste ge mig min son så att jag kan begrava honom i Algeriet.
Han kände sig fransk. Han hade velat bli begravd här.
Lider hon inte tillräckligt?
-Malik ville konvertera. -Han bar på den här.
Var det därför som polisen slog ihjäl honom?
-Inget är viktigare än familjen, va? -Jag sa inget.
De gjorde uppror. Vi blev tillsagda att jaga dem "energiskt".
Jag sladdade.
-Så ni gick in i huset? -Jag hade tappat mitt vapen.
Och när ni kom in, så såg ni ingen?
Bara en kille.
Monsieur!
-Fatna Oussekine? -Nej!
Tyst!
Vi har ett vittne.
Nej, snälla!
Snälla!
Första gången jag såg Malik Oussekine så var han jagad av polisen.
5 DECEMBER 1986
Lycka till på din första dag! Mamma
Hör du!
-Vad heter din kollega? -Garcia.
Garcia! Kom och sitt med oss.
-Du behöver inte undvika oss. -Det gör jag inte.
Hej.
-Vi håller väl ihop? -Ja.
Där är Duruisseau.
Kom hit. Mina herrar. Jag har äntligen fått order från polisens högkvarter.
Kan vi åka nu? Vi har väntat sedan i morse.
-Skickar de hem oss? -Vänta. Quartier Latin är rätt lugnt.
Ja, tills de angriper våra kollegor.
Precis. Så vi är ombedda att rensa området.
Så jobba i grupp, och om ni ser några demonstranter, skingrar ni dem energiskt.
-Är det uppfattat? -Ja, kommissarien!
På era motorcyklar! Somna inte. Nu drar vi!
Okej, då åker vi.
Kom igen! Nu åker vi! Sätt fart!
Ursäkta, men jag förstår inte.
Varför anmäler du dem inte?
-Varför låtsas du som ingenting? -Jag vill inte spela dem i händerna.
Och jag vill inte oroa mamma i onödan.
Gör du inget kan det hända igen, Fatna.
Tror du att de slutar om jag anmäler dem?
Om Mitterrand försvarar oss offentligt är det klart att fascisterna blir arga.
-Ska vi tillåta det? -Sluta.
-Med vadå? -Snälla.
Det här är onödigt.
Vi måste hålla ihop.
För mammas skull.
20 AUGUSTI 1977
ORANS DOMSTOL
Ursäkta. Var ligger fastighetskontoret?
-En trappa upp, åt det hållet. -Tack.
Kom in.
God dag.
Min familj och jag har rest i tre timmar. Vi kommer från Msirda.
Har ni bokat tid?
Vi har bott hos mina svärföräldrar i en vecka nu.
Madame, kom in och stäng dörren.
Sitt ner.
-God dag. -Vad vill ni?
Jag har ett hus här i Oran.
När jag jobbade i Frankrike, innan vi blev självständiga,
brukade jag skicka pengar till en kusin som skulle sköta bygget av mitt hus.
När huset var klart flyttade han in i det med sin familj,
och nu vägrar de flytta ut.
Jag har ett dokument här, en lagfart. Där står det att jag är ägaren.
Vi ville åka hem, som presidenten sa. "Kom hem." Så det gjorde vi.
Vi vill inte bo kvar utomlands.
-Är det här er namnteckning? -Ja.
Det är er kusins namn som står på lagfarten.
Här.
Ni kan inte läsa.
Nu tillhör huset honom.
Finns det inget att göra?
Ta fram ett dokument som bevisar att han lurade mig?
Jag är inte er bror.
Det finns lagar här med.
Vad gjorde ni där i stället för att lära er läsa här?
Vad jag gjorde?
Jag kämpade för revolutionen!
Vad gjorde ni?
-Miloud. -Vad gjorde ni?
Miloud. Nu går vi.
Kom. Kom, så går vi, Miloud.
Ni kan gå nu.
Mamma!
Mamma! Pappa ramlade!
Mamma!
Miloud? Miloud!
Miloud!
Hjälp mig! Min man! Snälla!
Miloud!
-Ring efter ambulans! Hämta en läkare! -Skynda dig!
Hjälp! Vi behöver en läkare! Hjälp!
Jag kommer precis från domstolen.
Det andra expertutlåtandet har kommit.
Det visar tydligt att slagen som Malik utsattes för, ledde till hans död.
Blir det rättegång?
Kanske. Men det är inte allt.
Vi har ett vittne. En ung man som bor på 20 rue Monsieur-le-Prince.
Paul Bayzelon. Han såg att det var tre personer. Han blev också slagen.
Han kände igen den andre polismannen, inspektör Schmitt.
Med Garcias erkännande kan två av dem åtalas.
-Och den tredje? Ska inte han åtalas? -Den tredje?
Jag vet inte om ni inser det, men vittnet förändrar allt.
Domaren kan inte dra sig ur. Det blir en rekonstruktion.
Vi tar dem.
Men vittnet var väl den sista som såg Malik i livet?
Ja.
MALIK DOG HÄR AV "NJURSVIKT"
Ursäkta.
Är ni Paul Bayzelon?
Jag är Maliks bror.
Jag beklagar sorgen.
Förlåt att jag dyker upp så här.
Jag ville bara träffa er.
-Jag har redan sagt allt till polisen. -Jag vet. Och jag är tacksam för det.
Jag ville bara veta...
Sa Malik något till er innan han dog?
Nej.
Han hann inte.
Det var något annat jag ville fråga...
Hur var han klädd?
Några timmar tidigare var jag hemma hos honom.
Vi skulle äta hos mamma, men han ville inte gå.
Han var uppklädd.
Han hade slips.
Jag retade honom för det.
Jag tror att han tog illa upp.
Det trodde jag i alla fall.
Kommer ni ihåg om han hade slips?
Du...
Jag minns inget mer.
Det var mörkt...
Tyvärr.
Malik Oussekine, 22 år han ville ha ett jobb, fort
"Hoppas att du har funnit dig till rätta. Kunde du åka skidor utan att bryta benen?
Om mamma lär sig läsa får du skriva till henne.
Det blir inte lätt, men försök ändå.
Du verkar ha svårt att fatta pennan.
Snälla, skriv till oss, kära storasyster.
Puss och kram från din familj..."
Hur mår du?
Vi ska nog inte dra upp det här igen.
Sarah?
Det är för ditt eget bästa.
Du visste.
Vadå?
Dagen då Malik dog...
...när vi stod utanför huset, visste du redan att han var död då?
Varför sa du inget?
Var det också för mitt eget bästa?
Förlåt.
Vet du hur jag kom på det? Det var en röst på telefon.
Som sa...
"En råtta mindre."
Det var så jag fick veta att han var död.
Så nu avgör jag vad som är bäst för mig.
Det vill jag bestämma själv.
-Hallå. -Romain. Vad händer?
Jag har sökt dig i två dagar.
Jag vet att du har det jobbigt just nu, men vi sitter i samma båt.
-Vi förlorar alla kunder. -Va?
De överger oss. De har gått över till andra leverantörer sedan det började.
Vad ska jag göra?
Ring upp dem. Försök få tillbaka dem, en efter en...
Jag har redan försökt, men alla säger samma sak.
Vadå?
-Vad säger de? -De är livrädda.
Som om de är hotade, att om de fortsätter jobba med dig så blir de ruinerade.
Ruinerade?
Ring tvätterierna i Asnières och Amiens. Försök att lugna dem.
Jag är i Italien. De vill inte jobba med oss mer. Jag är trött på det här.
Det börjar bli för mycket för mig. Förlåt, men jag kan inte fortsätta.
Det bryts snart. Pengarna är slut.
Fattar du vad jag säger? Jag försöker förklara...
"Jag är också mamma och delar er smärta. Jag skänker er styrka och mod.
Jag hoppas att rättvisa skipas.
Jag kan inte föreställa mig er sorg. Jag tänker på er och era barn.
I går gick jag till 20 rue Monsieur-le-Prince
med mina två barn för att lämna blommor till minne av er son, Malik."
Hej.
Jag ska byta om.
-Mohamed, vad är det i kuvertet? -Inget.
Sarah.
Vänsterns lögner FALLET OUSSEKINE: KONSPIRATIONEN
-Vad är det där? Är det vi? -Det är ingenting.
-Vad står det? -Inget viktigt.
Vårt land måste göra sig av med er kriminella familj
-Sarah. -Jag såg hennes uttryck förändras.
-Sarah, vad står det? -Inget.
Vad är det där?
-Inget. -Skit.
Ja, det är skit.
Mohammed, familjens överhuvud
-Vad är det här? -Vad står det?
Har du läst det?
Vi ska anmäla dem för förtal.
-De tar ner dem från hyllorna. -Och du sa inget till oss?
Jag har inte hunnit.
Så allt är lögn?
Menar du allvar?
-Klart att det är lögn. -Läs det för mig.
Ni tror att jag är dum bara för att jag inte kan läsa.
Ben Amar, läs för mig.
"Familjens överhuvud Mohamed är en udda figur.
Han reser världen över som specialist på ekonomiska frågor.
Han är en av de få invandrare som sätter upp affischer mot rasism
-iklädd kamelhårsrock." -Plåga dig inte med det här.
-De vill bara smutskasta mig. -Det handlar inte bara om dig.
Fortsätt.
"Familjen Oussekines 'kull' besöker sin mor Aïcha i Meudon
på helgerna i köket som en helt vanlig fransk familj."
Det räcker.
Vad menar de med "kull"?
En kull är...
De pratar om valpar. Hundar.
De beskriver oss som hundar.
-Det räcker. -Hörde du inte?
Hon vill förstå. Hon vill inte skyddas. Hon vill höra sanningen!
-Eller hur? -Snälla.
Folk är arga för att vi vågar kräva upprättelse.
De vill stoppa oss. Det är samma typer som pissade på vår dörr,
-som skrev det här och som överföll Fatna. -Nu slutar du!
Fatna?
-Vad gjorde de med Fatna? -Inget.
Sarah!
Sarah...
Sarah? Sarah!
Snälla.
Förklara. Vad är det med dig?
Med mig? Jag är trött på att du ska bestämma allt själv.
Jag är trött på att tiga.
Du är inte vår pappa. Inte vår chef heller.
Okej. Vad har jag gjort för fel?
Svara.
Tror du inte att jag ser hur du tittar på Kiejman när jag yttrar mig?
Men du angriper honom jämt.
Vi har tur som har honom på vår sida.
Angriper? Bara för att jag vill att den skyldige ska få fängelse?
I går skulle Fatna hålla tyst. I dag gör du en anmälan utan att säga något.
Du vet hur jag har det. Jag måste försöka rädda mitt företag.
Utan det har vi ingenting.
Fattar du?
Jag gör det här för dig!
Jag har alltid gjort allt för din skull!
Och se hur bra det gick.
16 SEPTEMBER 1977
Ge mig lite vatten.
Förlåt.
Ingen fara.
Har du något att göra?
Jag har inga böcker att läsa.
Tiden går sakta här, pappa.
Och det luktar får.
Malik.
Min lille kung.
-Pappa. -Ja.
Jag vill åka tillbaka till Frankrike.
Oroa dig inte.
Du får åka tillbaka snart.
Du får åka med Mohamed.
Och du?
Jag stannar här.
Mohamed.
Du får ta ansvaret för familjen.
Du bestämmer. Du är familjens överhuvud.
Och du, min lille Malik...
Du måste lyssna på din storebror.
Ni ska hålla ihop.
Familjen är det viktigaste av allt.
Ta honom!
Monsieur!
Snälla!
Monsieur! Snälla, hjälp mig! Öppna!
Monsieur! Snälla!
Öppna! Jag ber er!
Jag ber er!
Öppna!
Eftersom entrén är för smal stannar vi utanför och ser vad som händer.
Då, monsieur Bayzelon.
Berätta hur och var ni hittade inspektör Schmitts vapen.
Vapnet låg där, bredvid Malik.
Jag tog upp det och ville gå upp till mig och ringa polisen och be dem hämta det.
Ursäkta. Mitt namn är Garaud. Jag är inspektör Schmitts advokat.
Det är lögn. Han var aldrig inne i entrén.
Men som genom ett mirakel hittade han vapnet här inne?
Ni hittade det på trottoaren där inspektör Schmitt tappade det.
Det är en rekonstruktion, inget tv-program. Avbryt inte vittnet.
Exakt. Vi är här för att få veta mer, men vittnets uppgifter stämmer inte.
Någon vars uppgifter inte stämmer är inspektör Schmitt.
Han sa att han körde omkull
i hörnet av rue Racine och Monsieur-le-Prince.
Då vore det logiskt att leta efter vapnet där han körde omkull
i stället för att gå in i entrén.
Vi var ju inte på tv.
-Låt oss säga att Schmitt... -Inspektör Schmitt!
Låt oss säga att inspektörn tappade vapnet när han föll,
som han påstod. Följ med här. Ursäkta.
-Ursäkta. -Men... Visst.
Släpp dörren.
Det är uppenbart att monsieur Bayzelon inte kunde se ut.
Så en revolver på trottoaren...
Följ med mig. Öppna dörren.
Får jag?
Ursäkta.
Vad gör ni?
Jag ville se om revolvern kunde ha hoppat in i entrén.
Men ni ser att det inte går.
Revolvern låg redan i entrén,
vilket bekräftar att inspektör Schmitt befann sig i entrén.
Herr domare, även om ett fall från en motorcykel
inte räckte för att vapnet skulle flyga i väg,
kan ni föreställa er hur våldsamma slagen var mot Malik.
Ni kan avsluta er demonstration.
Som sagt, jag ville gå upp till mig...
När hotade ni Giorgi med vapnet?
Skämtar ni?
-Om vi tar hänsyn... -Sluta anklaga mig!
Ursäkta.
Om vi tar hänsyn till Giorgis vittnesmål, så håller inte monsieur Bayzelons version.
Placera honom mittemot Giorgi, så ser ni själva.
Visst. Monsieur Giorgi, kom fram.
Leta efter vapnet. Visa oss.
Han stod med ryggen till.
Han vände sig om och riktade vapnet mot mig. Jag trodde att han skulle skjuta.
-Jag tog tag i hans arm... -Sluta! Det är inte möjligt!
Hur kan ni säga så där? Ni ljuger och ni vet om det.
Hela rekonstruktionen är en fars!
Jag vägrar delta i det här en sekund till. Ursäkta. Tack.
-Varför går ingen efter? -Jag går.
Spela dem inte i händerna.
Det är skandal.
Skaffa en stand-in åt monsieur Bayzelon!
En stand-in?
Ni får vara ögonvittnet. Monsieur Giorgi, fortsätt.
Han stod med ryggen till. Han vände sig om och siktade på mig.
Jag trodde att han skulle skjuta, så jag avväpnade honom.
-Och tog med mig vapnet. -Så ni avväpnade honom...
Han kommer inte tillbaka.
ETT ÅR SENARE
ANSÖKAN OM SUBVENTIONERAT BOENDE
Vill ni återvända...
Vill du flytta tillbaka till din mamma?
En nyckelknippa.
Ett kreditkort, ett ID-kort.
Ett armbandsur...
En bibel, en kam.
70 francs.
Den är inte Maliks.
Allt här var hans, madame.
Skriv på här.
POLISENS HÖGKVARTER GENERALINSPEKTORATET
FALLET OUSSEKINE
Hur mår du?
Är du glad att vi ska hälsa på Fatna?
Jag är glad när jag är med mina barn.
Hon är hungrig.
Vi är snart framme.
Jag måste be min eftermiddagsbön.
God kväll, mina damer och herrar. Det här är andra delen av presidentvalet.
Om lite mindre än nio minuter kommer ni att se i tv-rutan...
Här. Det är ganska gott.
Med hjälp av Europe 1 och Paris Match har vi utarbetat ett system...
Hur är det?
-Vill du ha något att dricka? Lite juice? -Nej, tack. Det är bra.
-Aïcha, känn dig som hemma. -Tack, Jean-Louis. Det var snällt.
...sänds i 20 europeiska länder.
Varför är inte din pojkvän här?
Så nu är du plötsligt intresserad? Han jobbar med valet.
Så, Ben, vem röstade du på?
-Jag vill att du kallar mig Amar. -Okej...
Vet du varför vi kallade honom Ben? Det var när han hängde på nattklubbar.
Han gick inte till moskén så ofta då.
-Får man skämta om det? -Det är bara du som skämtar om sådant.
Så, Amar?
-Vem röstade du på? -Ingen. Jag har tappat mitt röstkort.
-Vilken bra ursäkt. -Vadå för ursäkt?
-Nu får du skäll. -Jag röstade inte.
Röstade du inte?
Det var viktigt. Det blir ingen rättegång om inte Mitterrand blir omvald.
Vi röstade i skolan. Folk här måste rösta på kommunisterna.
När det stod mellan Chichi och Tonton hade alla gått.
-Så ni kallar honom Chichi? -Sluta.
Bakom honom står Pasqua och Pandraud.
Alla vi har kämpat emot de senaste två åren!
-Ska jag lägga henne? -Nej, inte än.
Så du tycker att Mitterrand är bäst? Du har aldrig varit socialist förut.
Sluta. Nu räcker det.
Mitterrand beklagade sorgen hos mamma. Ingen tvingade honom. Det var äkta.
Cirkusen inför kamerorna efteråt var också äkta.
-Var inte så cynisk. -Och ni måste sluta vara naiva.
Han utnyttjade oss.
Han har oss att tacka om han blir omvald.
Min pappa sa jämt: "Familjer ska undvika två ämnen: Politik och religion."
Är ni hungriga? Ska vi sätta oss?
Blir du inte trött på att läxa upp alla hela tiden?
Vi är med mamma jämt. Jag stöttade henne hela tiden.
Mohamed gjorde allt för henne så att Malik och du kunde göra som ni ville.
-Vad har du gjort? -Jag ska lägga henne.
Jag? Du vet visst inte vad jag har gjort.
-Försvarar du Momo nu? -Jag går också.
Du som alltid pratade skit om honom. Religionen får dig att tappa minnet.
Sluta, Sarah. Jag menar det.
Föreläs inte för mig.
Vem är det som är hycklaren här? Du, som lever med en polis?
Fatna, jag hör något där ute.
Oroa dig inte. Vi bor på landet. Det är alltid konstiga ljud. Nu äter vi.
Men jag har aldrig gömt mig bakom något, som vissa andra.
Vad är det jag gömmer mig bakom? Det är visst fel på alla utom dig!
Sluta! Sluta!
Jag ville att vi skulle samlas i kväll och vara med mamma.
Men titta på henne! Ser ni inte vad ni gör?
Jag trodde aldrig att jag skulle tåla så mycket av kärlek till mina barn.
Jag trodde inte att detta var möjligt.
Jag accepterar er som ni är...
Och hur ni lever era liv.
Det är inte vad jag hoppades på...
...men det är inte så farligt.
Det är moderskärlek.
Ni är mina barn.
Jag älskar er.
Om jag kan hantera det här...
...varför kan inte ni?
Varför?
Titta, så upprörd hon är.
-Ni kan inte... -Var är det?
Vadå?
Fan! Det brinner!
Spring ut, allihop. Fort!
-Rania! -Skynda er ut!
-Rania! Det brinner! -Skynda er ut!
Skynda er!
-Jean-Louis! Jean-Louis! -Spring!
-Amar! -Jag är här.
-Har ni sett Jean-Louis? -Spring!
Där är han!
Jag har ringt brandkåren.
Fan! Herregud! Det är inte möjligt.
FRANKRIKE ÅT FRANSMÄNNEN
Fem, fyra, tre, två, ett.
Här ser ni Frankrikes president.
François Mitterrand har blivit omvald med 53,9 % av rösterna.
-Monsieur. -God morgon.
Monsieur Garaud!
Tack för att ni kom.
Jag ska inte be er sitta ner.
Vänsterpolitikerna vägrar sitta i samma stolar som vi.
Allt ska vara modernt. Prouvé, Perriand, Starck.
Jag förstår ingenting.
Socialisterna är för fina för att sitta i Ludvig XV:s stolar.
De får dåligt samvete.
Jag hatar dem. Och de värsta är från 16:e arrondissementet.
De som moralpredikar, men lever på sina familjers pengar.
-Vi kommer att sakna er. -Överdriv inte.
Berätta om Oussekine i stället.
Med vänstern vid makten blir det rättegång.
Ja. Och?
Det finns inget mer vi kan göra. Allt hänger på Kiejman.
Kiejman…
Det är lustigt att ni nämner honom.
Jag hittade en lapp om honom.
Lyssna här.
"En skallig, aningen kutryggig man som stirrar på en med hårda, mörka ögon.
En elegant advokat, outhärdligt självsäker
och livrädd att inte bli omtyckt."
-Det är välskrivet. -Det är skrivet av Henri Nallet.
Socialist.
Det finns några bra.
Hör på, Garaud...
Det är viktigt för mig att vi fortsätter skydda institutionen.
Jag står inte ut med tanken på att de skulle behandlas som brottslingar.
Oroa er inte. De blir inte fällda.
De förtjänar det inte. Det händer inte.
Bra.
-God dag. -God dag.
Följde inte Ben Amar och Sarah med?
Nej.
Sätt er, Mohamed.
-Vi ville berätta den goda nyheten. -Två goda nyheter. Får jag?
Vi har vunnit målet mot Minute om förtal.
De ska betala er och er familj 60 000 francs i skadestånd.
Tack.
Så synd att era syskon inte fick höra det.
Mohamed...
Det blir en rättegång.
De två poliserna kommer att ställas inför rätta.
Och den tredje?
Det finns inga bevis mot honom.
Det enda vi är säkra på är att han gick för att leta efter vapnet.
Vi har kommit väldigt långt.
Det var oväntat att se dessa två poliser åtalade för misshandel.
Det är ingen seger. Långt därifrån.
Men det är första steget mot ett erkännande av mordet på Malik.
Fram till rättegången ska du hämta styrka hos din familj.
Du lär behöva det.
Hur mår du?
Vad är det?
Va?
Jag vill göra slut.
-Jag förstår inte. -Det är över.
Jag vill att du flyttar ut i dag.
Skämtar du?
Vad har jag gjort för fel?
Inget. Du har inte gjort någonting. Det är det som är problemet.
Sarah...
När min bror dog sa du att du skulle lämna polisen.
Och att du inte gillade jobbet.
Du såg mig i ögonen och lovade.
Tror du att det är så lätt?
-Att hitta ett annat jobb? -Du har inte letat.
Du är inte dum. Du kan göra vad som helst.
Men du gillar att vara polis.
Och jag kan inte leva med en polis längre.
Så du vill att jag ska välja?
-Mellan dig eller jobbet? -Nej.
Jag har bestämt mig.
Lägg nycklarna i brevlådan.
Sarah.
Gör inte slut. Inte så här.
-Gör inget förhastat. -Det här är allt annat än förhastat.
Vår förhållande var oseriöst.
-Redan från början. -Snälla Sarah. Sarah!
Så ja.
Så där.
Så ja.
Försiktigt, försiktigt.
Så där, ja. Försiktigt, min flicka.
Det är bra.
Perfekt. Ja.
21 OKTOBER 1978
Sedan hjälmen.
"Schmitt, Garcia."
Batonger.
"Schmitt, Garcia."
MÅL: SCHMITT OCH GARCIA BATONG AV TRÄ, 65 CM LÅNG
Jag ber er! Jag ber er! Öppna!
Monsieur, jag ber er, öppna! Jag ber er!
Öppna...
Undertexter: Annie Nilsson