AIEMMIN
Malik Oussekinen ruumiinavaus.
Verenpurkaumia vatsan korkeudella.
Mustavalkoinen? -Muita ei ole.
Selvä.
Ne osoittavat selvästi syy-seuraussuhteen -
iskujen ja Malikin kuoleman välillä.
Meillä on todistaja. Heitä oli kolme.
Ottakaa hänet kiinni!
Nostin aseen -
ja halusin mennä soittamaan poliisille.
Se ei ole totta. Hän ei mennyt eteiseen.
Jos jotkut miehistäni toimivat väärin, heidän pitää ottaa vastuu siitä.
Kunniani ja poliisin kunnia ovat pelissä.
Se ei ole ongelma.
Jotkut ovat vihaisia meille, koska vaadimme oikeutta.
He eivät salli sitä.
Miten todistaa, että tämä on rasistinen rikos?
Tein aina kaiken teidän vuoksenne! -Voit olla ylpeä tuloksesta.
Herra!
Tulee oikeudenkäynti.
Kaksi Malikin tappanutta poliisia joutuvat oikeuteen.
Tämä on ensimmäinen askel julmuuden tunnustamisessa.
Olkaa kiltti, avatkaa.
Avatkaa! Pyydän!
Vilpittömyys.
Ajatusten ilmaiseminen ilman petosta.
Vaatimattomuus.
Puhua itsestään ilman ylpeyttä.
Kiitos.
Itsekuri.
Tieto siitä, miten vihan voi vaientaa.
Rohkeus. -Oikein toimiminen.
Teidän korkeutenne, meidän pitää mennä.
Anteeksi. Tehkää tilaa.
Anteeksi. Kiitos.
Mitä paskaa tämä on? Miksei heillä ole käsirautoja?
Ei aavistusta.
Nouskaa!
Istuutukaa.
Oikeudenistunto alkaa.
"Malik Oussekinen, 22-vuotiaan opiskelijan kuoleman tapauksessa -
6. joulukuuta, yli kolme vuotta sitten,
läsnä ovat kaksi syytettyä poliisia, konstaapeli Garcia, 25 vuotta,
sekä kersantti Schmitt, 57 vuotta,
jotka ovat rikosoikeudessa -
ja kohtaavat 20 vuoden enimmäisvankeusrangaistuksen -
kuolemaan johtaneesta pahoinpitelystä ilman tappotarkoitusta.
Raskauttava tekijä on se, että nämä teot tekivät poliisit,
viranomaisasemassa olevat henkilöt suorittaessaan tehtäviään."
Teidän korkeutenne, en ole murhaaja!
Olkaa hyvä, istukaa.
Haluan kertoa Oussekinen perheelle katsoessani heitä silmiin…
Istukaa! -Puhun sydämestäni.
Kadun syvästi hänen kuolemaansa.
Hra Garcia, istukaa!
Saatte puheenvuoron myöhemmin.
Teidän korkeutenne, ensinnäkin -
muistutan valamiehille, että yleensä -
viranomaisten tekemät tappavat iskut voivat johtaa elinkautiseen.
Esitättekö jo vastalauseen?
En esitä. Annan selvennyksen.
Teidän korkeutenne, ei ole syyttäjän tehtävä arvioida rangaistuksia.
Todellakin.
Teidän korkeutenne, syyttäjän pitää olla kiinnostunut tuomiosta.
Puolustan kuollutta miestä.
Emme voi kysyä häneltä, mitä tapahtui illalla 6. joulukuuta 1986.
Vaikka syytetyt eivät olisi yrittäneet tappaa Malik Oussekinea,
hän kuoli.
Koska aloitatte jo perustelunne, hra Kiejman,
olemme jo ilmoittaneet, että aiomme pyytää mitätöintiä.
Häpeämättömyytenne ei tee vaikutusta meihin.
Murskaamme teidät, Garaud.
Kuolisin mieluummin.
Herrat, olkaa kilttejä.
Ette huijaa ketään. Tietyn Ranskan ja tiettyjen arvojen kannattajana -
puolustuslinjanne ei ole yllätys.
Tietty Ranska? -Asianajajat, olkaa hyvät!
Huvitatte minua, Kiejman. Mistä puhutte?
Minulla ei ole teidän valtaanne.
Olen ihmisten puolella.
Matkustaako tasavallan presidentti,
kun rohkean poliisin tappaa autoradiovaras?
Pyysin lopettamaan! Tai siirrän tätä kuulustelua.
On tiedettävä, keitä meillä on vastassa.
Hyvät naiset ja herrat, tiedätte kai, kuka hra Garaud on.
Itsepuolustusaktivisti,
asianajaja, joka kuvailee itseään puolestapuhujaksi, ja lainaan,
"perinteisille ranskalaisille, jotka joutuvat kohtaamaan maghrebilaisia."
Riittää!
Kuulustelua siirretään.
Emme tulleet katsomaan kukkotappelua mustissa kaavuissa.
Saisinko tulta?
Kiitos.
Mikä näytös tuo oli?
Älkää loukkaantuko. Tällaista tapahtuu heidän tasoistensa asianajajien kanssa.
En välitä siitä.
Tarkoitan veljeni tappajia, jotka ovat vapaita.
Luulin syytettyjen nukkuvan vankilassa oikeudenkäynnin aikana.
Sarah, minäkään en ymmärrä. En ole nähnyt tällaista ennen.
He saavat erityiskohtelua. Eikö niin?
Heitä ei olisi pitänyt vapauttaa, jotta se ei vaikuta tuomioon.
Mutta se on oikeuden päätös. Emme voi sille mitään.
Alku on hyvä.
Nyt ei pidä lannistua. Kaiken kokemanne jälkeen…
Tuletteko mukaan?
En, jään tänne, kiitos.
Asiakkaani -
on ainut, joka on myöntänyt lyöneensä useita kertoja.
Mutta emme voi jättää huomiotta olosuhteita ja hierarkian virheitä.
Naiset, herrat,
tämä nyt 25-vuotias nuori mies on osoittanut rohkeutta.
Hän tunnusti oma-aloitteisesti melkein heti tapahtumien jälkeen.
On totta, että osoittaa rohkeutta lyödä raa'asti aseetonta miestä.
Tunnustan tosiasiat.
Teidän korkeutenne, tämä on painanut minua kolme vuotta.
En ole hirviö.
Kihlattuni…
Odotamme lasta.
Minusta tulee isä.
En ole hirviö.
En halunnut hänen kuolevan.
Mutta en ole vastuussa yksin.
Tämä sopii yhteen hra Garciasta tehdyn asiantuntijaraportin kanssa.
Lainaan…
"Ei erityistä häiriötä, mutta vakava ahdinko -
johtuen vaikeudesta myöntää suora vastuu tapahtumiin."
Asiakkaani, Jean Schmitt, nyt 57 vuotta, kouluttautui parhaalla tavalla,
ja hän on ollut loistava poliisi.
Ensin järjestyksenvalvoja, sitten moottoripyöräryhmän jäsen,
hänellä on vahvat arvot, ja sanoisin jopa,
että häntä on siunattu erityisellä isänmaallisuudella.
Hra Schmittillä on sitä, mitä kuvailisin jaloudeksi ammatissaan.
Ammattimaisuus ja kurinalaisuus,
joita kaikki esimiehet ylistävät,
toivat hänelle 19,8 pistettä 20:stä.
On vaikeaa olla häntä parempi.
Se on totta.
Kukaan ei ole täydellinen.
Eikö niin?
Hra Schmitt, suosittu ja kunnioitettu johtaja,
hyvä perhemies, ja toistan, rohkea isänmaanystävä.
Esimerkillinen ylikonstaapeli on saanut poliisin kunniamitalin.
Hän palveli kenraali de Gaullen turvajoukoissa,
ja ette ehkä tiedä, hra Kiejman,
presidentti Mitterrandin moottoripyöräsaattueessa.
Naiset ja herrat,
hänen tasoisiaan miehiä pitää puolustaa.
On huomioitava rohkeus, velvollisuudentunto,
uskaliaisuus ja uhrautuminen,
koska, naiset ja herrat,
he pitävät maamme pystyssä.
He ovat sementti, joka sitoo kansakuntaa.
He tekevät työtä valittamatta -
ja ansaitsevat kunnioituksemme ja arvonantomme.
28. MARRASKUUTA 1986
Hei, nuori mies.
Älkää luulko, että tämä on pikainen päätös.
Olen ajatellut tätä paljon.
Ja mikä tärkeintä, tunnen sen ytimessäni.
En voi selittää sitä.
Olette hämmästyttävä nuori mies.
Anteeksi, että kysyn.
En kyseenalaista ajatteluprosessinne vilpittömyyttä,
mutta mitä perheenne tulee ajattelemaan?
Äitini ymmärtää. Hän on uskonnollinen.
Minun on rukoiltava kielellä, jonka osaan,
jotta uskoisin sanat, jotka ymmärrän.
Ennen kaikkea tämä on sen maan uskonto, jossa elän.
En syntynyt täällä sattumalta.
Jatkakaa, hra Giorgi.
Puhuin siitä, että tuemme toisiamme.
Autamme toisiamme kohtaamaan todellisuuden joka päivä.
Ylikonstaapeli Schmitt on hieman kuin ryhmän isä.
Vai sanoisinko "isoveli", jottei hän suutu.
On totta, että hän on aina suorasukainen ja siksi kunnioitettu.
Kun hän sanoo jotain, hän tietää, mistä puhuu.
Emme kysy. Luotamme häneen.
Koska -
jälkien raivaaminen protestien jälkeen ja iskujen saaminen -
ei ole lapsuuden unelma.
Poliisin ammatti on kutsumus -
erityisesti moottoripyöräryhmissä.
Tämä on tarkoitettu vahvoille ja vastuuntuntoisille.
Kohtaamme väkivaltaisia, vaarallisia ihmisiä -
jatkuvasti.
Jos ylikonstaapelilla on se vaisto,
siitä on paljon apua.
Erityisesti kun esimiehet -
pitävät enemmän paperityöstä kuin kenttätyöstä.
Olen Schmittille velkaa paljon.
Syytös jostain, mitä hän ei tehnyt, on väärä viesti poliisille.
Ainakin poliisivoimille, tarkoitan.
Se ei ole hyvä.
Oikeus kiittää, hra Giorgi.
Voitte palata paikallenne.
On kolmas todistaja, joka tukee toista.
Tämä on oikea painajainen.
Ymmärrän turhautumisenne. -En tiennyt, että hän olisi täällä.
Enkä sitä, että hän kehtaisi puolustaa ystäväänsä.
Pysytään rauhallisina. Haasteemme on tuomita kaksi heistä.
Ne kaksi, jotka saapuivat vapaina?
Heitä ylistettiin koko päivä. -Lopeta, ei nyt.
Odotimmeko kolme vuotta superkyttien esitystä?
Minua oksettaa.
Tiesimme tämän uuvuttavan, mutta oikeudenkäynti alkoi vasta.
Emme ole pelanneet kaikkia korttejamme.
Odotamme loppuja perusteluja ja asiantuntijalausuntoa.
Ne antavat kiistattomia todisteita.
Meillä on hyvä mahdollisuus, Sarah.
Olemme tuomitsemaisillamme poliiseja.
Tajuatteko, mitä se tarkoittaa?
Menkää kotiin. Levätkää.
Tämä on vain alkua.
Etkö voi nukkua?
Olet yökyöpeli kuten isäsi.
Emme avaa samppanjaa elinsiirron kunniaksi, tee saa kelvata.
2. JOULUKUUTA 1986
Kippis! -Kippis!
Kippis!
On hyvä, että annat hänelle munuaisen etkä maksaa, eikö niin?
Totta.
Kiitos myös Ben Amarille, sopivalle luovuttajalle.
Totta! -Kiitos luovuttajalleni.
Kiitos.
Sanon totuuden. Olet niin saita, etten uskonut saavani sinulta mitään.
En luullut niin.
Olet minulle velkaa rahaa. -Äiti, älä itke.
Älä itke. Oikeasti. En halua, että itket.
Ei enää dialyysiä. Ei sairaaloita. Kaikki on pian ohi, ihan kaikki.
Juhlimme sitä.
Jumalan kiitos.
Syökää! Ruoka jäähtyy. -Ei!
Toin sveitsiläistä suklaata. -Ei!
Vitsailetko? Katsokaa. -Ei!
Tyylikästä -Ei. Sarah.
"1939. Isältä pojalle."
Eikö siinä ole alkoholia? -Ei ole, äiti.
Hyvän. Syön siis.
Sarah, syö.
Mitä? Jatka.
Mitä tuo on? -Se ei ole hyvää.
Miten niin? -Ojenna msemmen, ole kiltti.
Ota msemmeniä, se peittää pahan maun.
Kun antaisi helmiä sioille.
Sinä se sika olet!
Minun tekee mieli juhlia.
Ei! Naapurit soittavat poliisit.
Ei alkuasukasheimoa, äiti.
Tee se, äiti. Vähät naapureista!
Ei, lopeta!
Viimeksi hän teki tuon itsenäisyyspäivänä.
Uudelleen. -Antaa mennä.
Etkö puhu?
Etkö sano mitään?
Mitä pitäisi sanoa? Sanottavaa ei ole.
En tiedä. Et kysy mitään.
Olet kuin mitään ei tapahtuisi.
Koska mitään ei ole.
Voisit ainakin kysyä, miten oikeudenkäynti menee.
Olemme odottaneet tätä kolme vuotta.
En haluaisi tietää mitään.
He eivät tuo poikaani takaisin.
Emme odota heidän antavan Malikia takaisin.
Odotamme saavamme oikeutta.
Tiedät, mitä mieltä olen tällaisesta oikeudesta.
Minä odotan Jumalan oikeutta.
Mutta hän, joka tekee oikeita tekoja koska uskoo,
ei pelkää epäoikeudenmukaisuutta eikä puutetta.
Ymmärrämme sen. Toistat sitä yhä uudelleen.
En tiedä. Tulen katsomaan sinua, syön kanssasi, ei sanaakaan.
Tunnen olevani aaveen kanssa.
Olet oikeassa.
Elän varjoissa.
Entä minä? Olenko varjo?
Enkö ole olemassa?
Olen aina ollut varjoissa.
Veljieni, poikiesi varjossa. Kaiken varjossa.
Etkö kyllästy hautaamaan pääsi hiekkaan?
Teen parhaani, äiti.
Elämä jatkuu muille. Olen täällä. En ole kuollut.
Älä ole vihainen, tytär.
Tiedän, että olet täällä.
Ensin en pitänyt lyhyistä hiuksistasi.
En ollenkaan.
Mutta ne sopivat sinulle.
Sopivat oikein hyvin, tytär.
Olet rohkea.
Olet pojistani rohkein.
OIKEUSTALO
Oikeutta Malikille!
POLIISI TAPPAA
VELJENI MOMON MUISTOKSI - POLIISI TAPPOI HÄNET 1985
Sarah Oussekine?
Voinko puhua kanssanne hetken?
Mitä haluatte?
Minulla on vähän aikaa. Olen komisario Duruisseau.
Halusin kertoa, että pahoittelen sitä, mitä veljellenne tapahtui.
Mitä pahoittelunne muuttaa?
Se ei muuta mitään.
Se mitä tapahtui, oli traagista,
mutta halusin kertoa, että en hyväksy miesteni toimintatapaa.
Sinä iltana he olivat liian kiihkeitä. Jopa hallitsemattomia.
Tiedän myös, että joillekin heistä kerta ei ollut ensimmäinen.
Oli jo ollut välikohtauksia nuorten beurien kanssa.
Siinäkö kaikki?
Onko teillä nyt parempi olo?
Saiko omatuntonne rauhan?
Vammat ja väkivalta eivät itsessään selitä kuolinsyytä.
Uhrin munuaiset eivät olleet toimineet lähes vuoteen,
ja hän kävi dialyysissä kolmesti viikossa.
Viimeisin oli 2. joulukuuta 1986.
Hän oli siis jättänyt väliin yhden dialyysin.
Tiedättekö, minä päivänä dialyysi olisi ollut?
Se olisi ollut 6. joulukuuta.
Malik Oussekine ei jättänyt väliin yhtään dialyysiä.
Onko minun muistutettava, miksi hän ei saapunut 6. joulukuuta?
Oikeus kiittää, herra.
Teidän korkeutenne, kuulemme nyt tri Monique Lecomtea,
oikeuslääkäriä.
Kiitos.
Tri Lecomte, teidän vuoronne.
Uhri, kuten aiemmin sanottiin,
kärsi vakavasta munuaisviasta,
molemmat munuaiset olivat lähes tuhoutuneet,
ja niillä oli suuri patologinen vaikutus.
Hänellä oli murtunut nenä, verenpurkaumia…
Anteeksi. Selvitys oikeudelle.
Kansioon laitetut kuvat ovat mustavalkoisia.
Asiantuntijakuvat ovat tuskin koskaan mustavalkoisia.
Oliko tälle erityinen syy?
En ole vastuussa kuvien valinnasta.
Mutta tosiasia on, etteivät vammat olleet vakavia.
Eri tekijöiden yhdistelmä pahensi hauraan nuoren miehen tilaa.
Saisinko puhua?
Tri Lecomte,
kertokaa niistä tekijöistä.
Koska yksityiskohtaisen asiantuntija-analyysinne mukaan -
saitte selville, että vammat eivät olleet vakavia,
olkaa hyvä ja kertokaa muut syyt 22-vuotiaan miehen kuolemaan.
Jos huomioidaan tilanne… Siis…
Ensinnäkin juokseminen,
hauraan nuoren miehen fyysinen rasittuminen,
ja emotionaalinen shokki, stressi, pelko,
kaikki nämä tekijät -
olisivat voineet aiheuttaa rytmihäiriön, joka koitui kohtalokkaaksi.
Sanotteko siis, että hän mahdollisesti kuoli pelosta?
Kyllä.
Mahdollisesti.
Kuoli pelosta?
Mutta ei pelosta voi kuolla.
Jos jahtaan teitä tämän pampun kanssa,
jota heilutan uhkaavasti,
ja sanon sitten: "Aprillia",
voisinko tappaa teidät?
Asia on monimutkaisempi.
Olivatko iskut siis vahinko? Niinkö väitätte?
Ei, en väitä niin.
Sanon, että hyökkäys vaikutti yleisesti ottaen uhrin kuolemaan.
Mainitsin monien tekijöiden yhdistelmän.
Mutta kahteen iskuun ja murtuneeseen nenään ei kuole.
Teidän asiantuntemuksenne mukaan -
vain hän itse oli vastuussa kuolemastaan.
Malik.
Tri Lecomte, kertokaa oikeudelle tarkasti,
oliko suoraa yhteyttä iskujen ja kuoleman välillä?
Tri Lecomte, toistan.
Oliko vai eikö ollut suora yhteys -
Malik Oussekinen kuoleman ja hänen saamiensa iskujen välillä?
Kyllä.
Oikeus kiittää teitä, tri Lecomte.
Olen kuullut uskomattomia asioita pikkuveljeni kuolemasta saakka.
Mutta hauraus on pahin. Hän ei ollut ollenkaan hauras.
Hänellä oli epätavallinen energia.
Hän oli meistä vahvin.
Kun ajattelen, mitä hän olisi voinut tehdä,
mitä hänestä olisi voinut tulla,
se ällöttää minua.
Se on epäreilua.
Sellainenko tämä maa on?
Puhutaan samanarvoisuudesta,
ja kun tilaisuus koittaa, emme ole minkään arvoisia.
Emme pyydä, että meitä rakastetaan.
Emme voisi välittää vähempää rakkaudestanne.
Haluamme vain samanarvoista kohtelua.
Mottonne on: "vapaus, tasa-arvo, veljeys".
Mitä se oikeastaan tarkoittaa?
Älkää katsoko minua noin.
Alentakaa katseenne, kun katsotte minua.
Minulle kuulutte niihin, jotka tappoivat hänet.
Älkää siis katsoko minua silmiin.
Haluaisin tietää, miksi hyökkäsitte hänen kimppuunsa.
Hän ei ansainnut sitä. Kukaan ei ansaitse.
Se oli niin epäreilua.
Se on täysin sen vastaista, mitä seiniinne on kirjoitettu.
Sen vastaista, mitä tämä maa edustaa.
Se on puukonisku selkään.
Teidän korkeutenne,
heidän syyllisyytensä on ilmeinen.
Joten pyydän, että kunnioitatte oikeuttanne -
niin, että voimme vielä uskoa oikeuteen hieman.
Koska pikkuveljelläni on oikeus maansa oikeuteen.
Olemme ranskalaisia.
Malik teki kaikkensa samastuakseen.
Emme voi tehdä enempää.
Hän meni niin pitkälle kuin voi.
Oikeus kiittää teitä.
Jos tietäisitte tarinamme, naiset ja herrat,
meidän ei pitäisi olla täällä.
Oikeudessa.
Olemme aina tehneet kaiken, mikä pitää.
Luulimme, että se oli ohi.
Ensin vanhempamme, nyt me.
Totta. Unohdimme.
Ennen sitä -
olimme muistinmenetyksen tilassa.
Unohdimme.
Luulimme sen olevan ohi.
Emme olisi kuvitelleet, että veljemme viedään meiltä näin.
Se on muuttanut kaiken, koko elämänkatsomukseni.
Meillä kaikilla on täällä tulevaisuus.
Tällä kaikella on merkitys.
On tarkoitus.
Jos ei ole,
tämä olisi liian hullua.
Haluan sanoa tänään näille miehille,
että jos heillä on verta suonissaan, he ovat miehiä.
Se on yksi isäni sanonnoista.
Nämä miehet unohtivat, että veljenikin oli mies.
Ei arabi, ei "rättipää".
Hänestä oli tulossa mies, ja tappaminen petti lupaukset.
He särkivät unelmat.
He eivät tappaneet arabia, vaan ennen kaikkea miehen.
He tekivät rikoksen.
Heidän ei pitäisi kätkeä sitä.
Olen vanhin.
Tavallaan toimin Malikin isänä.
Yritin siis tukea häntä,
opastaa häntä.
Tärkein asia minulle -
oli antaa hänelle parhaat mahdollisuudet.
Olin aina uskonut meritokratiaan.
Sanoin hänelle aina: "Jos haluat, voit tehdä sen."
Nimi tai uskonto ei olisi ollut hänelle este.
Ei.
Eikä taatusti rahanpuute.
Halusin, ettei hänellä olisi pienintäkään ongelmaa.
Tein siis kaikkeni, jotta hän kokisi voivansa tehdä mitä vain.
Mitä tahansa.
Ajattelin, että hänen pitäisi olla kunnianhimoinen, uskoa itseensä.
Ja luulen, että se toimi.
Ja ennen kaikkea -
hän ei pelännyt.
Hän oli itsevarma.
Veljelläni oli paljon itsevarmuutta,
ja olin ylpeä siitä, että olin johtanut hänet siihen.
Ja siitä syytän itseäni.
Koska se on syyni.
Koska tietämättäni poistin hänet todellisuudesta.
Tein sen pikkuveljeni parhaaksi.
Halusin suojella häntä.
Nyt koen tavallaan olevani vastuussa veljeni kuolemasta.
Koska olen se, joka opetti, että olemme turvassa tässä maassa.
Että olemme vahvoja, että tämä on kotimme.
Ja yleensä kotona on turvallinen olo.
Kotona on suojassa.
Turvassa.
Poikani.
Täällä on sinulle liian kylmä.
Tämä maa on sinulle liian kylmää.
Air France, miten voin auttaa?
Haluaisin varata lipun ensi keskiviikoksi -
Torontoon, kiitos.
Hetkinen, herra.
Lähtö kello 14.40, Pariisi Charles de Gaulle,
saapuu Toronton kansainväliselle Pearson-kentälle -
kello 16.30 paikallista aikaa.
Sopiiko se teille?
Kyllä, oikein hyvin.
Entä paluu?
Vain meno, kiitos.
VAPAUS TASA-ARVO VELJEYS
Hra Garcia, mitä ohjeita saitte sinä iltana?
Tiesimme vain, että naapurustossa oli ollut konflikti.
Opiskelijat olivat rikkoneet paikkoja päivää aiemmin.
Tiesimme, että he olivat vihaisia,
ja että heidät pitäisi hajottaa energisesti.
Siinä kaikki.
Tiedämme, että moottoripyöräryhmän piti toimia pelokkeena,
ja että moottoripyörät ja pamput nähdessään -
mielenosoittajat tietäisivät joutuvansa hajaantumaan.
Haluan tähdentää, että asiakkaani ja monet hänen kollegansa -
kohtasivat harvoin kunnollisia mielenosoittajia.
Silti on sääntöjä, joita pitää noudattaa.
Miehet eivät ole petoja, jotka lähetetään metsästämään.
Juuri niin.
Jos sääntöjä ei ilmaista selvästi, mikä on tulos?
Hra Garcia,
vaikka ilmaisitte katuvanne tapahtumien kulkua -
ja myönsitte iskeneenne, lainaan,
"kaksi tai kolme kertaa rintaan ennen eteisestä lähtöä",
huomasin, että yhdessä lausunnossa puhutte tehokkuudesta.
Tunnetteko olleenne tehokas?
Tunnen tehneeni sen, mitä odotettiin.
Olitteko saaneet käskyn käyttää puolustuspamppua sinä iltana?
Kyllä.
Itsepuolustukseen vai ihmisten jahtaamiseen ja hakkaamiseen?
Kaikki käyttivät sitä samoin mellakoitsijoita vastaan.
Tämä on kysymykseni, hra Garcia.
Miten erotatte mellakoitsijan -
henkilöstä, joka vain kulkee ohi palatessaan konsertista illalla?
Herra, ne, jotka eivät ole tehneet pahaa, eivät juokse kadulla.
Jos joku juoksee, hän on epäilty.
He voivat jopa olla uhkaavia, vaarallisia, heillä voi olla veitsi.
Hra Garcia, tunsitteko olonne uhatuksi?
Teidän korkeutenne?
Haluaisin varmistaa jotain, jos sopii.
Antakaa syytetylle kypärä, jossa on visiiri, huppu ja pamppu -
todistepöydällä.
Laittakaa päähän huppu ja kypärä.
Pidelkää pamppua ja katsokaa oikeutta, jotta kaikki näkevät.
Näin varustautuneena ja kohdatessanne nuoren miehen,
voitteko kokea olevanne uhattuna?
Kiitos.
Toistan, että asiakkaani Jean Schmitt ei antanut yhtään iskua,
ei mennyt eteiseen, eikä hänen pitäisi olla syytettynä.
Hän ei voinut toimia.
Hän on tämän tapauksen uhri.
Ylikonstaapeli Schmitt sai katukiven rintaansa ja oli pökertynyt.
Hän putosi moottoripyörältä, ja hänet löydettiin vakavassa tilassa.
Hra Schmitt, kertokaa siitä, kun katukivi osui teihin.
En muista mitään.
Minuun osui suuri katukivi, ja olin iskun hämmentämä.
Sekava.
Se osui rintaani, ja putosin kädet levällään.
Minun oli vaikea nousta. Luulin kuolevani.
Lepäsin autossa, ja…
Näin kollegani eteisen edessä, mutta kaikki pimeni.
Tämä on kyseinen katukivi.
Jotta oikeus ymmärtäisi iskun vakavuuden,
jonka asiakkaani kärsi sekä osittaisen muistinmenetyksen.
Naiset ja herrat,
katukivi painaa kilon, 780 grammaa.
Yksi Schmittin kollegoista nosti sen maasta.
Mutta sitä ei mainita kansiossa.
Kuinka outoa, hra Garaud.
Ja se oltaisiin hyvin voitu hakea miltä vain rakennustyömaalta.
Tässä on todiste siitä, mitä sanon.
Hain tänä aamuna kiviä,
jotka palautan rakennushallintoon.
Mutta on kiistämätöntä, että vaikka kivi olisi ollut toinen,
asiakkaani sai kovan iskun.
Sen varmistaa lääkärintodistus,
jonka mukaan hänellä on kahdeksanprosenttinen työkyvyttömyys.
Schmitt oli sekava ja epävakaa,
kuten hän sanoi ja kuten kollegat varmistivat.
Tapa, jolla kivi putosi taivaalta, on shokeeraava.
Nyt ymmärrän paremmin ilmaisun "valheilla päällystetty".
Rue Racinella ei ole katukiviä.
Oli rakennustyömaa, mutta se on Rue Monsieur-le-Princen alkuosassa,
ja edessä oli siirrettävä aita.
Puolustuksen näytös on shokeeraava,
koska hra Schmitt väittää loukkaantuneensa,
eikä siksi mennyt eteiseen eikä hakannut Malik Oussekineä.
Ehkä voimme viimein ymmärtää, miten tämä ase joutui eteiseen.
Hra Schmitt?
En ymmärrä kysymystä. -Se on yksinkertainen.
Miten aseenne oli eteisessä, vaikkette ikinä menneet sisään?
Kuten sanoin, en muista.
Kuitenkin sanoitte yleiselle tarkastusvirastolle,
että hukkasitte sen ollessanne käytävässä,
minkä tänään kiistitte oikeuden edessä.
Minua kuulusteltiin kaksi päivää.
Sisäisten asioiden osasto saa allekirjoituksen mihin haluaa.
Miten voimme siis tietää, mitkä lausunnoistanne ovat totta?
Vihjaatteko, että kuulusteluja oli peukaloitu?
Sanotaan, että he osaavat käyttää psykologista painostusta.
Olitteko tietoinen, että hukkasitte aseenne?
En mennyt rakennukseen. Lähestyin vain sitä.
Kollegoillani oli ongelmia,
ja tajusin, ettei minulla ollut enää asettani.
Etsimme kadulta, jalkakäytävältä,
ja viimein Giorgi löysi sen eteisestä.
Hän oli huomannut henkilön, joka oli mennyt sisään se taskussaan.
Muistinne siis palaa. -Asiakkaani ei ole väärässä.
Älkää yrittäkö pelotella häntä.
Toistan: hän ei ollut eteisessä.
Minulla ei ole muuta sanottavaa.
Kuuntelemme, hra Bayzelon.
Olin viettänyt illan elokuvissa ystävän kanssa,
ja aioin palata kotiin.
Asuin kolmannessa kerroksessa osoitteessa 20 Rue Monsieur-le-Prince.
En ollut tietoinen illan tapahtumista.
Oli suhteellisen rauhallista.
Sitten kuulin moottoripyöriä etäällä.
Ihmiset juoksivat, aloin pelätä.
Minäkin aloin juosta.
Juoksin pari viime metriä.
Näppäilin ovikoodin nopeasti,
avasin rakennuksen lasioven ja suljin sen heti.
Silloin lasin takaa -
näin Malikin kasvot.
Hän oli peloissaan.
Hänen silmänsä olivat suuret.
Avasin oven hänelle. Tämä tapahtui nopeasti.
Päästin hänet sisään, ja kun aioin sulkea oven,
kun toivoin hänen pääsevän turvaan…
Siinä meni ehkä -
puoli sekuntia liian kauan.
Ehkä kyse oli siitä.
En ollut tarpeeksi nopea.
Yksi poliiseista laittoi pampun oven väliin sillä hetkellä.
Hän esti ovea sulkeutumasta.
Vaikka pitelin ovea kaikin voimin,
en ole niin vankka.
En voinut tehdä mitään.
En ole tarpeeksi vahva.
Ja yhtäkkiä he syöksyivät häntä kohti.
He alkoivat hakata häntä pampuillaan.
Ei!
Antakaa minun olla! Olkaa kilttejä!
Seisoin lamaantuneena.
Muistan sen selvästi.
Malik oli täysin passiivinen.
Hän teki yhden liikkeen suojellakseen päätään.
Hän huusi, toisti…
Antakaa minun mennä! En tehnyt mitään!
"Päästäkää minut!"
Malik liukui seinää pitkin ja kaatui.
He hakkasivat häntä raa'asti.
Iskut olivat hyvin väkivaltaisia ja niitä oli paljon.
Sitten poliisit lähtivät.
Lattialla oli ase. Nostin sen.
Ehdin tuskin nostaa sen, kun kaksi poliisia tuli jälleen sisään.
He ottivat aseen minulta ja löivät minua -
sillä päähän, kasvoihin ja rintaan.
Sitten he vetivät minut ulos.
Malik oli yhä eteisessä.
Hän ei enää liikkunut.
Jos uskomme puolustuksen lausunnot,
Malik Oussekine oli harkitsematon sairas henkilö,
joka törmäsi huonossa kunnossa oleviin poliiseihin,
jotka olivat hieman hermostuneita ja neuvottomia.
On reilua, ettemme syytä Malikia siitä, että hänet hakattiin kuoliaaksi.
Mutta nämä poliisit kulkivat kadulla,
jolla heillä ei ollut syytä olla.
Ja jolle esimies ei käskenyt heidän mennä.
He jahtasivat sattumanvaraisesti henkilöä,
joka ei ollut ikinä osallistunut aggressioihin poliisia vastaan.
He jahtasivat hänet yksityiseen tilaan,
rakennuksen eteiseen, minne heillä ei ollut syytä mennä.
Nämä ovat tosiasiat.
Naiset ja herrat, pyydän teitä täyttämään velvollisuutenne,
koska mikään ei olisi kamalampaa, kuin tämän rikoksen trivialisointi.
Olisi kuin Malik ei saisi hautajaisia.
Emme voi sallia, että nuoret uskovat yhteiskunnan olevan epäoikeudenmukainen.
Tämä päätös tuo sovintoa nuorten ja instituutioiden välille.
Kansalaiset ja poliisi on tuotava yhteen esimerkillisellä päätöksellä,
jotta tiedetään, ettei kukaan, ei yhtään kukaan, ole lain yläpuolella.
Oussekinen perhe -
saa ansaitsemansa korvauksen.
Kiitos.
Naiset ja herrat, emme ole täällä tuomitsemassa poliisia,
vaan kahta miestä, jotka ovat poliiseja.
Ne, joilla on valtaa, käyttävät sitä väärin.
Kunnes heidät pysäytetään.
Tulessa emme voi kieltää hiiltyneen puun haurautta,
mutta meidän ei pitäisi unohtaa tulitikkuja.
Poliisien antamat iskut ovat tulitikku.
Ilman niitä iskuja, naiset ja herrat,
pelkkä hauraus ei olisi aiheuttanut tämän nuoren miehen kuolemaa.
Sisällissodan ilmapiirissä -
etulinjoilla ja ilman erityisiä ohjeita,
miten nämä poliisit olisivat voineet olla tottelemattomia?
Kenen ainut virhe oli ilmoittautua palvelukseen?
Naiset ja herrat, sanon teille,
jos tuomitsette ne, jotka suojelevat teitä,
he eivät enää suojele teitä.
Teitä he suojelevat.
Ei meitä.
Kiitos.
Nouskaa!
OUSSEKINEN TAPAUS
Voitte istua.
Oikeudenistunto on käynnissä.
Voivatko syytetyt nousta?
Harkittuaan asiaa -
valamiehistö on todennut syytetyt syyllisiksi -
kuolemaan johtaneeseen pahoinpitelyyn ilman tappotarkoitusta,
jossa raskauttava tekijä on se,
että nämä teot tekivät poliisit -
ilman oikeutusta suorittaessaan tehtäviään.
Tuomiot.
Hra Schmitt: viiden vuoden ehdollinen vankeusrangaistus.
Hra Garcia: kolmen vuoden ehdollinen vankeusrangaistus,
huomioiden lieventävät asianhaarat.
Lisäksi oikeus määrää, että jälkimmäistä tuomiota -
ei kirjata hänen rikosrekisteriinsä.
Kuulustelua lykätään.
Kiitos.
Kiitos paljon, herra.
Kiitos.
Sarah Oussekine! Mitä tuomio merkitsee?
Se merkitsee, että jos on poliisin univormussa,
voi tappaa kenet vain ja saada anteeksi.
Mutta ennen kaikkea ajattelen äitiäni.
Menen kotiin ja sanon hänelle:
"Malikin tappaneet tyypit ovat vapaita."
Pariisin rikosoikeuden langettama tuomio -
voi olla ennakkotapaus muille tapauksille,
joissa poliisit ovat viranomaistyössä.
Ei oikeutta, ei rauhaa!
Puolustamalla Oussekinen perhettä -
halusin puolustaa myös periaatetta:
demokratian suojelua.
Demokratioiden pitää joka päivä taistella väkivaltaa vastaan.
Oussekinen perhe ei halunnut kostoa.
Kysymys ei ollut poliisien laittamisesta oikeuteen.
Näiden poliisien rangaistus on periaatekysymys.
Kiitos. Kiitos paljon, veljeni.
4. JOULUKUUTA 1986
Hieno, eikö?
Olet komea, poika. Jumala sinua varjelkoon.
Kiitos, äiti.
Minne menet?
On tekemistä. Ei ole paljon aikaa.
Sinulla ei ikinä ole aikaa. Sinulla on aina kiire.
Älä ole huolissasi. Palaan viikonloppuna.
Sanot aina niin. Entä ranskalaiset? Milloin syöt ne?
Tein ne sinua varten.
Syö sinä ne. -Se ei ole sama asia ilman sinua.
Tulehan.
En tule aina olemaan täällä, poikani.
Äiti, lopeta.
Otan yhden.
Tekstitys: SK