EN NETFLIX-SERIE
Skjærgrim!
Du skal returnere søylene til fundamentet deres.
Du skal gjenopprette den mangfoldige formen.
Dragenes blinde arroganse.
Dere ser fengselet mitt. Dere så ikke fortet mitt.
Dere så ikke hæren min.
Hun er rask. Pass dere. Ikke bryt formasjonen.
KAPITTEL EN
Priset være Menes måne.
Se på deg.
Ikke bedre enn et dyr som jages av de som er mindre.
Men du hadde veldige drømmer.
Å, ja. Et øyeblikk var du fryktet.
Du sto på randen av å gjenopprette den rettmessige orden.
Folket ditt var verdensherrer.
Jeg vet hvem du er. Du er demonen, er du ikke?
Demonen hans. Du angrep Nattsølvskogen!
Å, jeg er mer. Jeg er håpet ditt.
Håpet? Håpet for hva da?
En verden omformet slik du ønsker. Vi kan bygge den sammen.
Men først må du ta hevn på den som løy for oss,
forrådte oss, ba oss om å tjene ham…
…for så å forlate oss.
Utmattelsen gjør meg nesten gal.
Dra til helvete, demon.
De trenger deg opp i et hjørne snart.
Å, du er redd.
Du kan ikke unngå dem for alltid. Det vet du.
Snart er tiden inne for død eller håp.
Du der!
Du hørte meg.
Jeg hører deg, og svarer med døden.
Jeg vil ikke brekke armen mens jeg klapper meg selv på skuldra,
men sverdet var ganske bra.
Du var bra, mener jeg. Det var din fortjeneste, men sverdet var…
-Bra? -Ganske bra, i alle fall.
Litt høylytt i baksvingen, men like bra som de far lagde.
Vel, teknisk sett lagde far det. Jeg reparerte det bare.
Poenget er at støperiet fungerer.
Jeg fikk det til å fungere.
Hei, det er nå du skal være glad,
eller i det minste se forsiktig optimistisk ut.
Beklager. Det er Slyrak.
Det har snart gått tre måneder. Tre måneder uten noen ting.
Ikke en visjon, ikke engang en drøm, ikke så mye som en følelse.
Verden er fortsatt her. Det virker som et godt tegn.
Dragene oppfører seg sprøtt. Det virker ille.
Vi kan bare rydde opp i rotet.
Jeg vet at du er frustrert.
Jeg vet du føler deg forlatt, som om du ikke fikk avsluttet kampen,
men du gjorde din del, bedre enn noen kunne ha forventet.
Mer enn noen hadde rett til å be om.
Tre måneder. Ikke en pokkers ting.
Davion, det er noe du bør se.
Jeg har tenkt på det du sa i går.
Jeg har begynt å plotte inn alle nylige drageobservasjoner.
Ikke bare dem du og jeg gikk etter, men Kaden og alle andre.
Jeg sporet dem bakover, og fant smådragenes mest sannsynlige rute.
De migrerer. Hva så?
Det var det jeg også trodde først.
Men det er ikke migrasjon, men flokking.
Jord, vann, ild,
de samler seg, som i fjor ved Dragefortet.
Det gir ikke mening.
Det er ikke noe viktig i Broken Peaks.
-Bare masse steiner. -Pakk sammen leiren.
Vi må dra.
Jeg vet hva som er i Broken Peaks.
Den syvende legionen melder at de ennå ikke har fått ekstrastyrker,
og vi har hatt problemer med å opprettholde forsyningskjeden i…
Den fjerde legionen er tung. Vi bør overføre det overflødige.
Legatus Akkad hevder at han trenger flere soldater
for å opprettholde en ordentlig treningsrotasjon.
Mens den syvende visner og sulter i hjel ved grensen.
Den syvende har ingen velynder i hovedstaden, Deres Praktfullhet.
Sjakaler, alle sammen.
Krigsrådet kan bare styres med en stump gjenstand.
Jeg er redd du vil bli enda mindre fornøyd med handelslauget.
Deres Majestet.
-Beklager avbrytelsen. -Ikke vær dum.
Vi beundret nettopp hvordan imperiet samler seg etter en krise.
Hva kan jeg hjelpe med?
Du har besøk, en gammel venn.
Davion.
Du trenger ikke å annonsere ham. Jeg misunner ham litt for livet på veien.
Det er ikke drageridderen, Deres Praktfullhet.
Det er komplisert.
Hun overga seg ved byporten og krevde å få treffe deg.
Og de kastet henne i fengsel?
Hun insisterte på det. Hun sa det var "komfortabelt".
-Prinsesse. -Keiserinne Mirana, Hennes Majestet.
Det går bra, Asar.
-Luna? -Tilgi meg, keiserinne.
Jeg har kommet for å sverge troskap til solgudinnen.
Jeg er her for å tjene deg.
Innen vi kom til den første enklaven, begynte vi å se dem.
Våre egne soldater,
som vandret rundt uten kraften Selemene en gang skjenket.
De fortalte mennene og kvinnene den samme historien
om hvordan helligdommene ble levende.
Hvordan gudinnens velsignelse flommet gjennom dem.
Hvordan de tok hevn og løy for en falsk profeti.
Men noen hadde spørsmål.
De kjempet mot en tom magefølelse,
og de visste hvilken kjærlighet som kunne ha vært, men hadde gått bort.
Jeg samlet dem og ga dem ly, sendte speidere langt for å finne flere,
de tapte, de ødelagte, de ugjorte.
-Og du tok alle med hit? -Jeg tok dem med til deg.
Du ba meg redde dem, det har jeg gjort, og nå ber jeg deg om å gi dem et formål.
Gi meg et formål.
La oss kjempe for deg. La oss gjenskape verden i ditt bilde.
Gjenskape verden? Jeg kan knapt gjenoppbygge dette stedet.
Fordi du tror du er alene.
Vi pleide å tro på noe, vi to.
Ingenting er så ødelagt at det ikke kan fikses.
Nå har du makt til å fikse alt.
En guds makt.
Makten til et imperium. Og viktigst av alt…
…nå har du meg.
Sett henne fri, Asar.
Deres Majestet! Hun er Plagen.
Hun er min venn.
Det klør som femte helvete.
Jeg er ganske sikker på at dette utstyret ikke lages i oglodi-størrelse.
Og at de skinnende jævlene helst ser at det aldri skjer.
Tenk sånn på det, ingen stirrer på ørene dine.
Om noen sier noe om ørene dine, må de svare for meg.
Oppstilling.
Om ingenting passer, kan du i det minste bruke banneret.
Nei, det er ikke det, min skjønne. Det er mer.
Jeg er fortsatt Nivan Gallant i hjertet, men mitt sverd står til din tjeneste.
Du slutter aldri å forvirre meg.
Vi må alle ha mål.
Er du sikker på at uniformen og banneret er ditt?
Ikke banneret. Henne.
Hvem kneler foran Soltronen?
Jeg gjør det, Deres Praktfullhet.
Luna fra slettene og Nattsølvskogen.
Jeg tilbyr deg mitt hjerte, mitt mot, mitt stål.
Jeg søker ditt lys, din kjærlighet.
Jeg tar deg som keiserinnegud, først i tanker, først i handling.
Stå i lyset. Og disse soldatene?
Min Lost-legion. Mange har allerede kjempet for deg.
Hengivenheten deres er gravert med arr, skrevet med smerte.
Aksepter Soltronens velsignelse, Luna av Imperiet.
Luna, Lost-legionens gudinne.
Sammen skal vi gjenoppbygge hjemmet vårt.
Så skal vi helbrede en ødelagt verden.
Deres Majestet.
Drageridder.
Å, du er hjemme. Endelig.
Noe er galt. Er Bram med deg? Er han…
Bram har det bra. Bram er her.
-Kaden også. -Hva er det, da?
Slyrak er død. Slyrak mislyktes.
Jeg ser du har gitt opp diskresjonen.
Ildfaren mislyktes. Du er alene.
Du forrådte eller forlot alle som kunne ha hjulpet deg,
guden, alvene.
Jeg er alt du har igjen i verden.
Gi meg dragesjelene,
og når jeg gjenskaper virkeligheten, vil jeg gi deg en gave. Ditt barn,
trygg med deg her, urørt i denne oasen du har skapt.
Udødelige Filomena.
Dette er mitt gjeldsbrev, min reforhandling.
Du tilbyr alle reviderte betingelser ifølge den originale handelsavtalen?
-Urokkelig. -Garanterer du…
…at barnet vil være min Filomena, slik jeg husker henne?
At hun vil være min på alle måter.
Filomena vil elske deg i det neste livet slik hun elsket deg i dette.
Blir hun frisk, uten råten som tok henne?
Jeg lover, en evighet med blomster.
Hva ville du ikke gjort for å kjenne hånden hennes…
…i din egen igjen?
Jeg elsker deg. Jeg vil ikke tilbe deg.
Ingenting.
Det er ingenting jeg ikke ville gjort.
Har vi en avtale?
Min datter, så egenrådig.
Hun hadde et godt hjerte og var vis.
Filomena ville aldri akseptert en verden skapt av deg.
Hun ville aldri akseptert en skrekk skapt i hennes navn.
Det blir ingen avtale.
Da blir det sånn.
Mirana kan ikke sende en hær til Broken Peaks,
men hun kan sende oss.
Vismannen. Hans tårn.
Da blir det hevn.
Nei. Han har noe ganske verdifullt som ikke tilhører ham.
Demonen som jevnet Nattsølvskogen med jorden vil ha det.
En hær av drager kommer. Mens de dreper hverandre…
Tar vi det tilbake.
Det hadde vært uklokt.
Og helt unødvendig. Jeg er her for å foreslå en allianse.
Du løy for oss. Du forrådte oss. Du brukte Fymryn…
Jeg fortalte dere sannheten.
De delene som passet deg.
Hvem er denne fyren?
-Månedjevelen. -Han har en nydelig stemme.
Vi vet at dragesjelene er i din besittelse.
Slipp dem fri, så er vi ferdige.
Du vil få lov til å dra helskinnet.
Gratulerer med apoteosen, Deres Majestet,
men du forstår ikke en tusendel av din egen makt.
Jeg anbefaler ydmykhet.
Dragene som bekymret dere er aske,
men Skjærgrim er sterkere enn noen gang.
Han kontrollerer tre dragesjeler
og vil ikke hvile før han har tatt alle åtte.
De er sårbare hver for seg.
De er tryggere med meg, men de er langt fra trygge.
Hva trenger du oss til hvis du er så mektig?
Skjærgrim er en tålmodig og nådeløs fiende.
Jeg overlevde på ekstreme måter som han ikke regnet med.
Han vil ikke gjenta feilen sin.
Så jeg trenger deg, Deres Majestet.
Jeg trenger en gud for å ta kampen til Illvidda.
Når vi kommer dit, skal jeg ødelegge Skjærgrim selv.
Jeg må dra Jeg må se.
Du må være den du er.
Kanskje hun har lært.
Hun kan ikke være noe annet enn det hun er.
Du visste at dette ville skje, ikke sant?
Ja, jeg beregnet at det var stor sannsynlighet for dette.
Men det var enkelte aspekter jeg ikke forutså.
-Aspekter? -Hva jeg kom til å føle.
Det overrasker alltid meg også.
Du kom til meg med profetien. Jeg ga deg et løfte.
Jeg forventer at begge blir realiserte, gudinne.
Vår gudinne venter på deg.
Selemenes månelys skinner gjennom meg. Lysende og ren.
Min sjel er forseglet i min plikt til henne.
Velkommen, lille coedwen.
Barn av månen.
Ikke bare stå der og lat som om du vil det beste for oss.
Du jobbet med Skjærgrim. Det må du ha gjort.
Ingenting hindrer deg i å gjøre det igjen.
For alt vi vet, er det derfor du er her.
Dine beskyldninger stemmer, og dine bekymringer er berettiget.
Jeg er litt mer enn bekymret.
Din tvil endrer ikke omstendighetenes virkelighet
eller nødvendigheten av Hennes Majestets valg.
-Vi må være gale om vi gjør dette. -Jeg er enig.
Det var vel det, da. Takk for at du kom.
Angående sjelene…
Jeg sa at jeg er enig. Jeg skal hjelpe deg.
Jeg har ting jeg må ordne.
Jeg kommer tilbake i morgen ved daggry.
Er det akkurat som du så for deg?
Nei, det er som et minne, men et minne om en drøm.
Det var lysere. Det var musikk.
Det var som hjemme før krigen.
Det er ikke krig her, ingen død, ingen lidelse.
De hendelsene var beklagelige, men de er bak oss nå.
Jeg er lei for det. Jeg kan ikke late som det aldri skjedde.
Elsker du meg?
Jeg kom til deg med et formål. Vi kan forene folkene våre.
Si ordene.
Elsker du meg?
Hva er galt? Noe er…
Du vil ikke huske noe av dette, lille coedwen.
Du vil bare huske fornyet og intens kjærlighet for meg.
Nei!
Nei.
Han sendte deg til meg. Du løy til meg.
Jeg trodde det kunne være godt i deg. Jeg ville ikke at han skulle ha rett.
Det holder.
Gnisten. Den er min.
Du får ikke ta den fra meg.
Nei!
Den er min. Vær så snill, den er min.
Du må tro jeg er gal.
Jeg har ingen grunn til å stole på ham.
Og ingen grunn til å tro at dette er noe annet enn et knep
som ender i blodsutgytelse og tragedie.
Men jeg tror heller ikke vi har noe valg.
Ingenting er som jeg forventet.
Imperiet, Selemene, Davion.
Gud, som jeg savner deg.
Jeg tenkte du var her.
Hun var alltid en bedre lytter enn meg.
Du er flink til å lytte.
-Jeg er fæl. -Sant.
Jeg vet du ikke er enig.
-Jeg skulle gjerne forklart det, men… -Det trenger du ikke.
Om du tror dette er det rette, så er dette det rette.
Jeg håpet du ville si hvor feil jeg tar.
-Tar du feil? -Jeg vet ikke.
Da er det ikke noe jeg trenger å si.
Jeg stoler mer på din tvil enn på andres visshet.
Du trenger ikke være her.
Jo, det må jeg, Deres Majestet. Han skal bevise at han lyver.
Og når han gjør det, skal jeg ta hodet hans.
Tiden er inne.
Ikke helt. To ting. Hvis du vil ha hjelp, må vi ha noe fra deg.
De fem dragesjelene. Umulig.
Beholderen er mystisk bundet til meg.
Hvis jeg forlater dette planet uten dem, vil innesperringen brytes.
De ville bli sluppet fri, sårbare.
Du er geniet. Finn ut av det.
Det leder meg til den andre tingen. Jeg blir med dere.
Absurd.
Dette er ikke en diskusjon. Gutten blir med. Alle blir med.
Vi skylder den jævelen noe.
Det er betingelsene mine.
Det finnes en måte. Du har en dragesjel i deg.
Du kan kanskje holde flere, iallfall en stund.
Dragesjelene, Luftens element, De fire fundamentale kreftene.
Skapelsens søyler, jeg vet det.
Når dette er over, er det over. Sjelene vil bli frigjort.
Sjelene vil bli frigjort og den naturlige ordenen gjenopprettet.
Gjør det du må gjøre.
Smien kanaliserer dragenes kraft.
Når det er gjort, vil sjelene deres bo i deg.
Så lenge du overlever.
Det blir litt smerte.
Min tid er over. Gnisten har vendt tilbake til deg.
Snart glir livet mitt ned i tomrommet…
…og blir glemt.
Det er ikke for sent.
Vi kan vise oss for dem sammen, og lege revnen.
Jeg gjorde det jeg kunne for å lege det som var ødelagt,
for å verne de fortapte, og bringe lys til skyggene.
Men det var slett ikke det du gjorde. Du ødela alt.
Det var en råte i deg og rundt deg, en galskap.
En guds visdom vil virke som galskap for de maktesløse.
Du var også gal en gang, og du blir gal igjen.
Priset være Menes måne.
BASERT PÅ VIDEOSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Tekst: Tina Schultz