‎UN SERIAL NETFLIX
‎Teroare!
‎Vei reașeza Pilaștrii în temelie!
‎Vei reclădi Nenumăratele Forme!
‎Trufia oarbă a dragonilor!
‎Mi-ai văzut temnița. ‎Dar nu mi-ai văzut fortăreața.
‎Nu mi-ai văzut oastea.
‎E iute. Fiți cu băgare de seamă! ‎Nu rupeți rândurile!
‎VÂNTUL SUB UȘĂ
‎Slavă Lunii lui Mene!
‎Uită-te la tine!
‎Ceva mai brează decât o fiară hăituită de jivine nevolnice.
‎Dar aveai asemenea visuri mărețe!
‎Da! Pentru o clipită, ai fost temută.
‎Era cât pe ce ‎să reclădești rânduiala cuvenită.
‎Seminția ta, stăpânii lumii.
‎Știu cine ești. Ești demonul, așa-i?
‎Demonul lui. ‎Ai atacat Codrul Nopții Argintii.
‎Sunt mult mai mult de atât. ‎Eu sunt speranța ta.
‎Speranță! La ce să sper?
‎La o lume plămădită după voia ta. ‎O putem clădi împreună.
‎Dar, mai întâi, ‎să ne răzbunăm pe cel care ne-a mințit,
‎care ne-a trădat, ‎care ne-a cerut să-l slujim…
‎ca apoi să ne abandoneze.
‎Sunt căpiată de osteneală, nu de prostie!
‎Dispari, demonule!
‎În curând te vor încolți.
‎Ți-e frică.
‎Nu te poți ascunde la nesfârșit. ‎Știi prea bine!
‎Se apropie ceasul morții sau al speranței.
‎Tu, de colo!
‎M-ai auzit.
‎Te aud, și-ți răspund cu moarte.
‎N-aș vrea să-mi rup mâna ‎bătându-mă singur pe spate,
‎dar paloșul a fost nemaipomenit.
‎Tu ai fost nemaipomenit. ‎Tu ai fost, dar paloșul a fost…
‎- Nemaipomenit? ‎- Bună, mă rog…
‎Cam vâjâia, ‎dar bun precum cele făcute de Străbun.
‎Păi, de fapt, Străbunul l-a făcut. ‎Eu doar l-am reparat.
‎Ideea e că Făurăria merge.
‎Eu am făcut-o să meargă.
‎Cam pe acum ar trebui să te însuflețești.
‎Sau măcar să pari încrezător.
‎Îmi pare rău! Slyrak e necazul.
‎Au trecut aproape trei luni ‎și n-a dat niciun semn.
‎Nicio viziune, nici măcar un vis, ‎nici măcar o senzație!
‎Lumea n-a pierit încă. ‎Ăsta pare a fi un semn bun.
‎Dragonii încă-s razna. ‎Ăsta pare un semn rău.
‎Iar noi dregem stricăciunile.
‎Știu că ești necăjit.
‎Știu că te simți lăsat în urmă, ‎că n-ai apucat să termini lupta,
‎dar tu ți-ai făcut treaba ‎mult peste așteptări.
‎Mai mult decât ți s-a cerut.
‎Trei luni. Absolut nimic.
‎Davion, trebuie să-ți arăt ceva!
‎M-am gândit la ce ai spus aseară.
‎Am început să însemnez ‎aparițiile dragonilor.
‎Pe ale tuturor, ‎nu doar pe cei văzuți de noi și Kaden.
‎Am mers înapoi ‎și am găsit căile pe care merg zmeii.
‎Migrează. Și ce?
‎Așa am crezut și eu la început.
‎Dar nu migrează, ci se adună!
‎Pământ, apă, jăratic,
‎se adună cu toții, ‎ca anul trecut la Fortăreață.
‎N-are nicio noimă.
‎Nu-i nimic de seamă pe Piscurile Frânte
‎- Sunt câteva stânci! ‎- Strânge tabăra!
‎Trebuie să plecăm.
‎Știu ce e în Piscurile Frânte.
‎Legiunea a Șaptea raportează ‎că nu a primit întăriri
‎și am avut necazuri cu aprovizionarea în…
‎Legiunea a Patra are mulți oșteni. ‎Să-i dăm pe cei în plus!
‎Legatul Akkad spune ‎că are nevoie de mai mulți oșteni
‎ca să-i poată roti la instrucție.
‎Pe când a Șaptea se stinge ‎și flămânzește la hotar.
‎A Șaptea nu are protector în capitală, ‎Luminăția Ta.
‎Niște șacali, cu toții!
‎Consiliul de război poate fi condus ‎numai cu parul.
‎Mă tem că vei fi și mai nemulțumită ‎de breasla negustorilor.
‎Maiestate!
‎- Iertare că te tulbur! ‎- Ei, lasă prostiile!
‎Tocmai ne minunam ‎cum își revine Imperiumul după criză.
‎Cu ce te pot ajuta?
‎Ai un oaspete, o veche prietenie.
‎Davion!
‎Nu-i nevoie să-l anunți. ‎Îi port pică pentru viața călătoare.
‎Nu-i Cavalerul Dragon, Luminăția Ta!
‎E o mare încurcătură.
‎S-a predat la porțile orașului și a cerut să te vadă.
‎Și au aruncat-o în palisadă?
‎Ea a stăruit. A spus că e „primitor”.
‎- Prințesă! ‎- Împărăteasa Mirana, Maiestatea Sa!
‎Nu-i nimic, Asar!
‎- Luna! ‎- Iertare, împărăteasă!
‎Am venit să jur credință Zeiței Soarelui.
‎Am venit să te slujesc.
‎Când am ajuns la prima enclavă, ‎începuserăm să-i vedem.
‎Proprii noștri oșteni,
‎rătăcind fără puterea ‎dată cândva de Selemene.
‎Bărbații și femeile spuneau cu toții aceeași poveste,
‎cum au prins viață altarele,
‎cum i-a cuprins binecuvântarea zeiței.
‎Cum s-au răzbunat ‎și au dăruit minciuna unei false profeții.
‎Însă unii erau descumpăniți.
‎S-au luptat cu un gol în măruntaie
‎și au simțit ‎că iubirea ce va fi fost, s-a stins.
‎I-am adunat, i-am adăpostit ‎și am trimis iscoade în lung și-n lat,
‎ca să-i găsesc pe cei pierduți ‎și deznădăjduiți.
‎- Și i-ai adus pe toți aici? ‎- I-am adus la tine.
‎Mi-ai cerut să-i salvez și am făcut-o, ‎iar acum îți cer să le dai un țel.
‎Dă-mi mie un țel!
‎Lasă-ne să luptăm, să refacem lumea ‎după chipul și asemănarea Ta!
‎Să refaceți lumea? ‎Eu abia pot reface palatul ăsta!
‎Fiindcă te crezi singură.
‎Noi două credeam în ceva, odinioară.
‎Nimic nu e așa stricat ‎încât să nu poată fi refăcut.
‎Acum ai puterea să refaci totul.
‎Puterea zeilor.
‎Puterea unui imperiu. Cel mai important…
‎acum mă ai pe mine.
‎Elibereaz-o, Asar!
‎Maiestate! Ea e Năpasta!
‎E prietena mea.
‎Mă roade ca-n Al Cincilea Iad!
‎Sunt convins că armurile astea ‎nu-s făcute pentru Oglodi!
‎Și-s convins că ticăloșii ăia ‎nici nu vor să se facă vreodată!
‎Ia-o așa: măcar nu se uită nimeni ‎la urechile tale!
‎Cine se ia de urechile tale ‎o să-mi dea socoteală!
‎Alinierea!
‎Dacă nu-ți vine nimic, ‎măcar poartă blazonul!
‎Nu, nu ăsta-i baiul, draga mea. ‎E mai mult de atât.
‎În inima mea sunt Nivan Gallant, ‎dar sabia mea e-n slujba ta.
‎Nu contenești să mă miri.
‎Cu toții avem nevoie de un țel.
‎Ești convinsă că ținuta și blazonul ăsta ‎sunt ale tale?
‎Nu blazonul, ci ea!
‎Cine se pleacă Tronului Solar?
‎Eu, Luminăția Ta.
‎Luna câmpurilor ‎și Codrului Nopții Argintii.
‎Îți ofer inima mea, ‎curajul meu și sabia mea.
‎Caut lumina ta, iubirea ta.
‎Te primesc Împărăteasă-Zeiță, ‎întâie-n gând, întâie-n faptă.
‎Ridică-te în lumină! Și acești oșteni?
‎Legiunea mea Pierdută. ‎Mulți deja au luptat pentru tine.
‎Credința lor stă scrisă-n cicatrici, ‎încondeiată-n durere.
‎Primește binecuvântarea Tronului Solar, ‎Luna din Imperium!
‎Luna, zeița Legiunii Pierdute.
‎Împreună ne vom reclădi căminul.
‎Apoi, vom vindeca lumea frântă.
‎Maiestate!
‎Cavalerule Dragon!
‎Ești acasă! În sfârșit!
‎Ceva nu e bine. Bram e cu tine? E…
‎Bram e bine. Bram e aici.
‎- Și Kaden. ‎- Atunci?
‎Slyrak e mort. Slyrak a dat greș.
‎Văd că ai renunțat la subtilitate.
‎Tatăl Focului a fost înfrânt. Ești singur.
‎Ai trădat și ai abandonat ‎pe oricine ți-ar fi venit în ajutor.
‎Pe zei, pe elfi…
‎Doar pe mine mă mai ai pe lume.
‎Dă-mi sufletele dragonilor,
‎iar când voi reclădi realitatea, ‎îți voi lăsa un dar: pe copila ta,
‎în siguranță aici, neatinsă, ‎în oaza pe care ai înălțat-o.
‎Filomena, nemuritoare.
‎Ăsta-i legământul meu, noua târguială.
‎Oferi toate prevederile, ‎ca-n primul Legământ al Neguțătorului?
‎- E inviolabil. ‎- Îmi făgăduiești…
‎că va fi Filomena mea, ‎așa cum mi-o amintesc,
‎că va fi a mea în toate privințele?
‎Filomena te va iubi în viața viitoare ‎precum te-a iubit în asta.
‎Va fi sănătoasă, ‎izbăvită de putregaiul care a răpus-o?
‎Promit, o eternitate de flori.
‎Ce n-ai face să-i simți mâna…
‎iarăși în a ta?
‎Te iubesc. Dar nu am să te venerez.
‎Nimic.
‎Nu m-aș da înapoi de la nimic.
‎Atunci ne-am înțeles?
‎Copila mea, atât de dârză!
‎Era bună la inimă și înțeleaptă.
‎Filomena n-ar accepta în veci ‎o lume plămădită de tine.
‎N-ar accepta o oroare creată în numele ei.
‎Nu facem niciun târg.
‎Așa să fie!
‎Mirana nu poate trimite oastea ‎pe Piscurile Frânte,
‎dar ne poate trimite pe noi.
‎Înțeleptul. Turnul lui.
‎Așadar, răzbunare!
‎Nu. Are ceva foarte prețios, ‎ce nu-i aparține.
‎Demonul care a pustiit Codrul ‎îl jinduiește cu ardoare.
‎A trimis o oaste de dragoni. ‎Cât ei se omoară între ei…
‎Noi îl vom lua înapoi.
‎Nu ar fi înțelept.
‎Și cam de prisos. ‎Am venit să propun o alianță.
‎Ne-ai mințit. Ne-ai trădat. ‎Te-ai folosit de Fymryn…
‎V-am spus adevărul.
‎Numai ce ți-a convenit!
‎Cine-i ăsta?
‎- Diavolul Lunii. ‎- Are o voce minunată.
‎Știm că sufletele dragonilor sunt la tine.
‎Eliberează-le, ‎și treaba noastră s-a încheiat.
‎Ți se va permite să pleci nevătămat.
‎Felicitări pentru triumf, Maiestate,
‎dar nu înțelegi nici o miime ‎din puterea ta.
‎Te sfătuiesc să fii smerită.
‎Dragonii ce te-au îngrijorat sunt cenușă,
‎dar Teroare rămâne, puternic ca niciodată.
‎Stăpânește trei suflete de dragoni
‎și nu se va opri ‎până nu le va avea pe toate opt.
‎Singuri, sunt firavi.
‎Împreună, cu mine, sunt mai în siguranță, ‎dar departe de a fi în afara primejdiei.
‎Dacă ești atât de puternic, ‎de ce ai nevoie de noi?
‎Teroare e un dușman răbdător și neobosit.
‎Am supraviețuit doar prin mijloace extreme ‎la care nu s-a gândit.
‎Nu-și va repeta greșeala.
‎Așadar, am nevoie de tine, Maiestate.
‎Am nevoie de un zeu ‎care să ducă lupta la Gheena.
‎Odată ajuns acolo, ‎îl voi distruge chiar eu pe Teroare.
‎Trebuie să mă duc. Trebuie să văd.
‎Trebuie să fii tu însăți.
‎Poate că s-a învățat.
‎Nu poate fi altfel decât este.
‎Știai că așa se va întâmpla, așa-i?
‎Am calculat că vor fi mari șanse ‎să fie așa, da.
‎Sunt, totuși, ‎aspecte pe care nu le-am prevăzut.
‎- Ce aspecte? ‎- Cum mă voi simți.
‎Și pe mine mă surprinde treaba asta.
‎Ai venit la mine cu profeția. ‎Ți-am făcut o promisiune.
‎Cred că ambele se vor împlini, zeiță.
‎Zeița noastră te așteaptă.
‎Luna lui Selemene scânteie prin mine. ‎Luminoasă și pură.
‎Sunt neclintită în credință.
‎Bun venit, micuță coedwenă!
‎Copilă a Lunii.
‎Nu sta acolo ‎ca și cum te-ai gândi la binele nostru!
‎Precis i-ai fost complice ‎lui Teroare! Precis!
‎Nimic nu te oprește s-o faci din nou.
‎Poate de asta ești aici!
‎Acuzațiile tale sunt juste ‎și grijile tale sunt întemeiate.
‎Eu sunt mai mult decât îngrijorată.
‎Îndoielile voastre ‎nu schimbă împrejurările
‎sau nevoia ca Maiestatea să aleagă.
‎- Am fi nesăbuiți dacă am face așa ceva! ‎- De acord.
‎Deci, asta e tot. Mulțam c-ai venit!
‎Legat de suflete…
‎Am zis că sunt de acord. Te voi ajuta.
‎Am câte ceva de rânduit.
‎Mă voi întoarce mâine în zori.
‎E așa cum ți-ai închipuit?
‎Nu, e ca o amintire, ‎dar amintirea unui vis.
‎Era mai luminos. Cânta muzica.
‎Era ca acasă, înainte de război.
‎Aici nu e război, ‎nu e moarte, nu e suferință.
‎Acele întâmplări au fost regretabile, ‎dar acum sunt în trecut.
‎Iertare, Zeiță! ‎Nu mă pot preface că nu s-au întâmplat.
‎Mă iubești?
‎Am venit la tine cu un țel. ‎Ne putem uni poporul.
‎Rostește cuvintele!
‎Mă iubești?
‎Zeiță? Ceva este…
‎Nu-ți vei aminti nimic din toate astea, ‎micuță coedwenă.
‎Îți vei aminti doar de iubirea reînnoită ‎și aprigă pentru mine.
‎Nu!
‎Nu.
‎El te-a trimis la mine. M-ai mințit.
‎Am crezut că e bunătate în tine. ‎Nu voiam să aibă dreptate.
‎Ajunge!
‎Scânteia! E a mea.
‎Nu mi-o vei lua!
‎Nu!
‎E a mea. Rogu-te, e a mea!
‎Pesemne că mă crezi smintită.
‎N-am motiv să am încredere în el.
‎Nici să cred că nu e un alt șiretlic
‎ce se va termina cu vărsare de sânge.
‎Dar cred că nu avem de ales.
‎Nimic nu e cum am crezut.
‎Imperium, Selemene, Davion…
‎Mi-e așa dor de tine!
‎Știam eu că ești aici!
‎Ea mereu asculta mai bine decât mine.
‎Ești un bun ascultător.
‎- Sunt groaznic. ‎- Așa e.
‎Știu că nu încuviințezi.
‎- Aș vrea să-ți pot explica, dar… ‎- Nu e nevoie.
‎Dacă tu crezi că e bine, atunci e bine.
‎Speram să-mi spui că mă înșel.
‎- Te înșeli? ‎- Nu știu.
‎Atunci nu am nimic de spus.
‎Am încredere în îndoiala ta ‎mai mult decât în certitudinea oricui.
‎Nu e nevoie să fii aici.
‎Ba da, Maiestate. Se va dovedi înșelător.
‎Când o va face, ‎intenționez să-i iau capul.
‎A sosit timpul.
‎Nu chiar. Dacă vrei să te ajutăm, ‎atunci avem nevoie de ceva de la tine.
‎Cele cinci suflete de dragoni. ‎Cu neputință!
‎Sunt legate de mine prin farmece.
‎Dacă aș părăsi tărâmul ăsta fără ele, ‎ar fi slobode.
‎Ar fi eliberate, fără apărare.
‎Ești ager. Găsește o cale!
‎Că veni vorba, a doua chestiune. ‎Vin cu tine.
‎Absurd!
‎Nu încape-n vorbă. ‎Băiatul vine cu tine. Venim cu toții.
‎Cu toții îi datorăm ceva ticălosului.
‎Astea sunt condițiile mele.
‎Există o cale. ‎Ai avut în tine un suflet de dragon.
‎S-ar putea să poți ține mai mulți, ‎măcar o vreme.
‎Sufletele dragonilor, Elementul Aerului, ‎cele Patru Forțe Fundamentale.
‎Pilaștrii Creației, știu.
‎Când se va termina, s-a terminat. ‎Sufletele vor fi eliberate.
‎Sufletele vor fi eliberate, ‎iar ordinea naturală va fi restabilită.
‎Fă ce ai de făcut!
‎Făurăria duce puterea dragonilor.
‎Când voi încheia, ‎sufletele lor vor sălășlui în tine.
‎Câtă vreme vei supraviețui.
‎O să suferi puțin.
‎Timpul meu a trecut. ‎Scânteia s-a întors la tine.
‎Curând, viața mea va luneca în abis…
‎uitată.
‎Nu e prea târziu.
‎Le putem apărea împreună, ‎să vindecăm ruptura.
‎Am făcut tot ce am putut ‎ca să vindec ce a fost frânt,
‎să-i ajut pe cei pierduți ‎și să aduc lumină în umbre.
‎Dar nu asta ai făcut. Ai stricat totul.
‎Era putreziciune în tine, ‎în jurul tău, și nebunie.
‎Înțelepciunea unui zeu ‎pare un soi de nebunie pentru nevolnici.
‎Și tu ai fost nebună cândva, ‎și vei fi nebună din nou.
‎Slavă Lunii lui Mene!
‎BAZAT PE JOCUL VIDEO ‎DOTA 2‎ CREAT DE VALVE
‎Subtitrarea: Clara Lițescu