EN NETFLIX-SERIE
Terrorblade!
Du ska återbörda pelarna till grunden.
Du ska återställa alla förgreningar.
Drakars blinda arrogans.
Du ser mitt fängelse. Du såg inte min fästning.
Du såg inte min armé.
Hon är snabb. Se upp. Lämna inte ledet.
KAPITEL 1
Prisa Menes måne.
Se på dig.
Inte mer än ett djur som jagas av sina undersåtar.
Men du hade såna drömmar.
Åh, ja. Du var fruktad ett tag.
Du stod på randen till att återställa den rätta ordningen.
Ert folk, världens härskare.
Jag vet vem du är. Du är demonen, eller hur?
Hans demon. Du anföll Nattsilverskogen.
Jag är mer än så. Jag är ditt hopp.
Hopp. Hopp om vad?
En värld som omformats efter din vilja. Vi kan bygga den tillsammans.
Men först ska vi hämnas på den som ljög för oss,
förrådde oss, bad oss att tjäna honom…
för att sen överge oss.
Jag är halvgalen av trötthet, inte dum.
Dra åt helvete, demon.
De tränger snart in dig i ett hörn.
Du är rädd.
Du kan inte undvika dem för evigt. Det vet du.
Det är dags för död eller hopp.
Du där!
Du hörde mig.
Jag hör dig, och svarar med döden.
Jag vill inte bryta armen när jag dunkar mig själv i ryggen.
Men svärdet var rätt bra.
Du var toppen. Det var du, men svärdet var bara…
-Toppen? -Ganska bra i alla fall.
Lite ljudligt i baksvingen, men lika bra som far skapade det.
Tekniskt sett skapade far det. Jag lagade det bara.
Saken är den att gjuteriet funkar.
Jag fick det att funka.
Hallå, nu ska du se glad ut
eller åtminstone verka försiktigt optimistisk.
Förlåt. Det är Slyrak.
Det har gått nästan tre månader. Tre månader utan resultat.
Inte en vision, inte ens en dröm, inte ens en känsla.
Världen finns kvar. Det är ju ett gott tecken.
Drakarna beter sig fortfarande galet. Det ser illa ut.
Vi kan bara städa upp röran.
Jag vet att du är frustrerad.
Jag vet att du känner dig övergiven, att du inte fick avsluta striden,
men du bidrog med mer än väntat.
Mer än nån hade rätt att be om.
Tre månader. Inte ett jäkla dugg.
Davion, det finns nåt du borde se.
Jag tänkte på det du sa igår kväll,
så jag började markera var drakarna setts nyligen.
Inte bara de du och jag jagade, utan Kadens och alla andras.
Jag gick bakåt och räknade ut wyrmlingarnas troligaste vägar.
De migrerar. Än sen?
Nja, det trodde jag också först.
Det är inte migration, det är konvergens.
Jord, vatten, glödkol.
De samlas i Drakfästet som ifjol.
Det går inte ihop.
Det finns inget viktigt i Spruckna bergen.
-Det är bara en massa klippor. -Packa ihop lägret.
Vi måste dra.
Jag känner till Spruckna bergen.
Sjunde legionen rapporterar att de ännu inte mottagit förstärkning
och vi har haft problem med distributionskedjan i…
Fjärde legionen är stark. Vi borde omplacera överskottet.
Legatus Akkad hävdar att han behöver extra soldater
för att kunna träna ordentligt.
Medan den sjunde förtvinar och svälter vid frontlinjen.
Den sjunde har ingen beskyddare i huvudstaden, Ers strålande höghet.
Sjakaler, allihop.
Det enda sättet att hantera krigsrådet på är med ett trubbigt verktyg.
Jag är rädd att du blir ännu mindre nöjd med köpmansgillet.
Ers Majestät.
-Ursäkta avbrottet. -Var inte dum.
Vi beundrade bara hur Imperiet tar sig samman efter en kris.
Hur kan jag hjälpa dig?
Du har en besökare, en gammal vän.
Davion.
Du behöver inte anmäla honom. Jag avundas hans liv på vägarna.
Det är inte Drakriddarna, Ers strålande höghet.
Det är komplicerat.
Hon överlämnade sig vid stadsporten och krävde att få träffa dig.
Och de spärrade in henne?
Hon insisterade. Hon sa att det var "bekvämt".
-Prinsessan. -Kejsarinnan Mirana, Hennes Majestät.
Det är okej, Asar.
-Luna? -Förlåt mig, kejsarinna.
Jag har kommit för att svära min trohet till solgudinnan.
Jag är här för att tjäna dig.
När vi nådde den första enklaven började vi se dem.
Våra egna soldater,
planlöst irrande utan den makt Selemene en gång gav dem.
De berättade samma historia för männen och kvinnorna,
om hur helgedomarna fick liv.
Hur gudinnans välsignelse strömmade genom dem.
Hur de hämnades och gav lögnen till en falsk profetia.
Men vissa hade frågor.
De kämpade med en inre tomhet
och de visste att den eventuella kärleken var borta.
Jag samlade ihop och skyddade dem, skickade spejare för att hitta fler,
de förlorade, de knäckta, de ofärdiga.
-Och du tog med alla hit? -Jag tog med dem till dig.
Du bad mig att rädda dem. Nu ber jag dig att ge dem ett syfte.
Ge mig ett syfte.
Låt oss slåss för dig. Låt oss göra om världen till din avbild.
Göra om världen? Jag kan knappt bygga upp det här stället.
För att du tror du är ensam.
Vi brukade tro på något, vi två.
Inget är så trasigt att det inte kan lagas.
Nu har du makten att ordna allt.
En guds makt.
Ett imperiums makt. Viktigast av allt…
nu har du mig.
Befria henne, Asar.
Ers Majestät! Hon är Plågan.
Hon är min vän.
Det kliar som i femte helvetet.
Jag är rätt säker på att utrustningen inte finns i Oglodi-storlek.
Och jag är säker på att de glänsande jävlarna föredrar det så.
Men ingen stirrar på era öron i alla fall.
Den som säger nåt om öron får med mig att göra.
Fall in i ledet.
Om inget passar kan du åtminstone bära en stridsfana.
Nej, det är inte det, raring. Det är mer.
Jag är fortfarande Nivan Gallant i mitt hjärta, men jag strider för dig.
Du slutar aldrig förundra mig.
Vi måste alla ha mål.
Är du säker på att uniformen och stridsfanan är dina mål?
Inte fanan, utan hon.
Vem knäböjer framför Soltronen?
Jag, Ers strålande höghet.
Luna från slätterna och Nattsilverskogen.
Jag erbjuder dig mitt hjärta, mitt mod, mitt stål.
Jag söker ditt ljus, din kärlek.
För mig är du Guds kejsarinna, först i tanken, först i handling.
Stå i ljuset. Och soldaterna?
Min förlorade legion. Många har redan kämpat för dig.
Deras hängivenhet finns inristad i ärr, tatuerade av smärta.
Ta emot Soltronens välsignelse, Luna av Imperiet.
Luna, den förlorade legionens gudinna.
Tillsammans ska vi återuppbygga vårt hem.
Sedan ska vi läka en trasig värld.
Ers Majestät.
Drakriddarna
Du är hemma. Äntligen.
Nåt är fel. Är Bram med dig? Är han…
Bram mår bra. Bram är här.
-Kaden också. -Och mer?
Slyrak är död. Slyrak misslyckades.
Du är inte så finkänslig längre.
Eldens fader misslyckades. Du är ensam.
Du förrådde eller övergav alla som kunde ha hjälpt dig,
den lilla guden, alverna.
Jag är allt du har kvar i världen.
Överlämna drakarnas själar.
När jag skapar en ny verklighet lämnar jag dig en gåva, ditt barn.
Tryggt hos dig här, orört i oasen du skapat.
Odödliga Filomena.
Detta är min omförhandling.
Erbjuder du alla reviderade villkor enligt butiksägarens kontrakt?
-Det är okränkbart. -Garanterar du…
att barnet blir min Filomena, som jag minns henne.
Hon blir min på alla sätt.
Filomena kommer att älska dig i nästa liv som hon älskade dig i detta.
Blir hon frisk, fri från rötan som tog henne?
Jag lovar, en blommande evighet.
Vad skulle du inte göra för att få känna hennes hand…
i din egen igen?
Jag älskar dig. Jag kommer inte att dyrka dig.
Allt.
Jag skulle göra allt.
Är vi överens då?
Min dotter, så egensinnig.
Hon hade ett gott hjärta och var klok.
Filomena skulle aldrig acceptera en värld skapad av dig.
Hon skulle aldrig acceptera en fasa skapad i hennes namn.
Det blir inget avtal.
Så får det bli.
Mirana kan inte skicka en armé till Spruckna bergen,
men hon kan skicka oss.
Den vise mannen. Hans torn.
Då måste det vara hämnd.
Nej. Han har nåt värdefullt som inte tillhör honom.
Demonen som ödelade Nattsilverskogen vill ha det.
En armé av drakar är ute efter det. Medan de dödar varandra…
tar vi tillbaka det.
Det vore oklokt.
Och helt onödigt. Jag är här för att föreslå en allians.
Du ljög för oss. Du förrådde oss. Du använde Fymryn…
Jag sa sanningen.
De delar av den som passade dig.
Vem är han?
-Måndjävulen. -Han har en underbar röst.
Vi vet att drakarnas själar är i din ägo.
Släpp dem fria, så är våra affärer avslutade.
Du tillåts gå härifrån oskadd.
Gratulerar till er apoteos, Ers Majestät,
men du förstår inte en tusendel av din kraft.
Jag förordar ödmjukhet.
Drakarna som oroade dig är aska.
Men Terrorblade finns kvar, mäktigare än nånsin.
Han styr över tre draksjälar
och ger sig inte förrän han har tagit alla åtta.
Individuellt är de sårbara.
Tillsammans, med mig, är de säkrare, men de är långt ifrån säkra.
Om du är så mäktig, varför behöver du oss?
Terrorblade är en tålmodig och obeveklig fiende.
Jag överlevde bara med extrema metoder som han inte tänkte på.
Han upprepar inte sitt misstag.
Så jag behöver er, Ers Majestät.
Jag behöver en gud för att ta striden till Foulfell.
Väl där ska jag förgöra Terrorblade själv.
Jag måste gå. Jag måste se.
Du måste vara den du är.
Hon kanske har lärt sig.
Hon kan inte vara nåt annat än den hon är.
Du visste att det här skulle hända, eller hur?
Jag trodde det var mycket sannolikt, ja.
Men det finns aspekter som jag inte förutsåg.
-Aspekter? -Hur jag skulle uppleva det.
Det förvånar alltid mig med.
Du kom till mig med profetian. Jag gav dig ett löfte.
Jag förväntar mig att båda uppfylls, gudinna.
Vår gudinna väntar på dig.
Selemenes månsken lyser genom mig, skinande och rent.
Min själ är förseglad för att tjäna henne.
Välkommen, lilla Coedwen.
Månens barn.
Stå inte bara där och låtsas att du tänker på vårt bästa.
Du jobbade med Terrorblade. Det måste du ha gjort.
Inget hindrar dig från att göra det igen.
Det kan vara därför du är här.
Dina anklagelser är korrekta och din oro är befogad.
Jag är mer än orolig.
Dina reservationer förändrar inte omständigheterna
eller nödvändigheten av Hennes Majestäts val.
-Vi är galna om vi gör det här. -Jag håller med.
Det var väl allt. Tack för att du kom.
Nu till själarna.
Jag sa att jag håller med. Jag ska hjälpa dig.
Jag måste ordna några saker.
Jag återvänder i gryningen imorgon.
Är det som du tänkt dig?
Nej, det är som ett minne av en dröm.
Det var ljusare. Det fanns musik.
Det var som hemma före kriget.
Det finns inget krig här, ingen död, inget lidande.
Det som hände var beklagligt, men det ligger bakom oss nu.
Förlåt mig, gudinna. Jag kan inte låtsas som att inget hänt.
Älskar du mig?
Jag kom till dig med ett syfte. Vi kan förena vårt folk.
Säg orden.
Älskar du mig?
Gudinna? Det är nåt som…
Du kommer inte att minnas det här, lilla Coedwen.
Du kommer bara att minnas förnyad, intensiv kärlek för mig.
Nej!
Nej.
Han skickade dig till mig. Du ljög för mig.
Jag trodde att du kunde vara god. Jag ville inte att han skulle ha rätt.
Det räcker.
Gnistan. Den är min.
Du får inte ta den ifrån mig.
Nej!
Den är min. Snälla, den är min.
Du måste tro att jag är galen.
Jag kan inte lita på honom.
Inte heller kan jag tro att detta inte bara är ännu ett knep
som slutar i blodsutgjutelse och tragedi.
Men jag anser att vi inte har nåt val.
Inget är som jag trodde.
Imperiet, Selemene, Davion.
Gudar, jag saknar er.
Jag trodde du skulle vara här.
Hon var alltid bättre på att lyssna än jag.
Du är en utmärkt lyssnare.
-Jag är sämst. -Sant.
Jag vet att du inte gillar det.
-Jag önskar jag kunde förklara, men… -Det behöver du inte.
Om du menar att detta är det rätta, så är det det.
Jag hoppades du skulle säga åt mig hur fel jag har.
-Har du? -Jag vet inte.
Då finns det inget jag behöver säga.
Jag litar mer på ditt tvivel än på någon annans trosvisshet.
Du behöver inte vara här.
Men det gör jag, Ers Majestät. Han kommer att visa att han är en lögnare.
När han gör det tänker jag ta hans huvud.
Timmen är kommen.
Inte riktigt. Två saker, om du vill ha hjälp behöver vi nåt från dig.
De fem draksjälarna. Omöjligt.
Behållaren är mystiskt bunden till mig.
Om jag lämnade utan dem skulle inneslutningen upphöra.
De skulle släppas och vara sårbara.
Du är geniet. Lös det.
Vilket för mig till den andra saken. Jag följer med dig.
Absurt.
Det är inget att diskutera. Pojken ska med. Vi ska med allihop.
Vi är alla skyldiga den jäveln nåt.
Det är mina villkor.
Det finns ett sätt. Du har inneslutit en draksjäl.
Du kanske kan innesluta fler, åtminstone ett tag.
Draksjälarna, luftelementet, de fyra fundamentala krafterna.
Skapelsens pelare, jag vet.
När det här är över, är det över. Själarna kommer att släppas fria.
Själarna ska befrias och den naturliga ordningen återställas.
Gör vad du måste.
Smedjan kanaliserar drakarnas kraft.
När det är gjort kommer deras själar att finnas i dig.
Så länge du överlever.
Det kommer att göra ont.
Min tid är förbi. Gnistan har återvänt till dig.
Snart glider mitt liv ut i tomma intet…
glömt.
Det är inte för sent.
Vi kan visa oss för dem tillsammans, övervinna gapet.
Jag gjorde vad jag kunde för att hela det som förstörts,
skyddade de vilsna och gav ljus till skuggorna.
Men det gjorde du inte alls. Du förstörde allt.
Det fanns nåt ruttet i dig, runt omkring dig, en galenskap.
En guds visdom ser ut som galenskap för de maktlösa.
Du var också arg en gång och du kommer att bli arg igen.
Prisa Menes måne.
BASERAT PÅ VALVES TV-SPEL DOTA 2
Undertexter: Lars Lövgren