СЕРІАЛ NETLIX
Террорблейде!
Ти нагадаєш стовпам, що таке творіння.
Ти відновиш множинну подобу.
Сліпа зарозумілість драконів.
Ти побачив мою в’язницю, але не побачив мою твердиню.
Ти не побачив мою армію.
Вона швидка, обережно. Не зламайте стрій.
ВІТЕР У ДВЕРНІЙ ЩІЛИНІ
Слався, Місяцю Мени.
Поглянь не себе.
Немов тварина, загнана власною здобиччю.
А які в тебе були мрії.
Так. Якусь мить тебе боялися.
Ти ледь не відновила істинний лад.
Твій народ, господарі всього світу.
Я знаю, хто ти. Ти демон, так?
Його демон. Ти напав на Сріблясті Ліси.
Я щось більше. Я — твоя надія.
Надія. Надія на що?
На світ, влаштований за твоєю волею. Ми можемо створити його разом.
Але спершу — помстімося тому, хто збрехав нам,
зрадив нас, просив служити йому,
а потім покинув.
Я ледь не схибнулася від виснаження, а не отупіла.
Котився б ти, демоне.
Скоро тебе заженуть.
Так, ти боїшся.
Ти не зможеш тікати вічно. Сама знаєш.
Прийде пора смерті або ж надії.
Агов!
Ти мене чула.
Чула — і відповідаю смертю.
Не хотілося б зламати язик об похвалу самому собі,
але меч просто чудовий.
Тобто ти теж чудовий. Усе завдяки тобі, але меч…
-Чудовий? -Ну, непоганий точно.
Трохи голосно замахується, але січе не гірше за батькові.
Батько його й зробив, я лише підремонтував.
Хай там як, а Фаундрі працює.
Завдяки мені.
Зараз ти мав би хоч трохи зрадіти
або обережно усміхнутися.
Вибач. Це через Слирака.
Минуло майже три місяці. Три місяці — і нічого.
Ні тобі видіння, ні навіть сну, ні якогось передчуття.
Світ не зник. Схоже, це добрий знак.
Дракони досі дуріють. Схоже, це поганий знак.
Ми можемо лишень прибрати безлад.
Розумію, ти пригнічений.
Ти почуваєшся покинутим, бо не зміг завершити битву,
але ти перевершив геть усі очікування.
У тебе не можна просити більшого.
Три місяці — і нічогісінько.
Девіоне, ти повинен дещо побачити.
Я думав про твої вчорашні слова
і почав відстежувати всі нещодавні появи драконів.
Не лише наших з тобою, а й Кейденових і решти.
Я почав із кінця й передбачив найімовірніші маршрути вірмлінгів.
Вони мігрують. То й що?
Спочатку я теж так подумав.
Але це не міграція, а збори.
Дракони землі, води, вогню…
Вони збираються, як минулого року у Фортеці Дракона.
Я нічого не розумію.
На Розколотих піках немає нічого важливого.
-Просто скелі. -Згортай табір.
Нам пора.
Я знаю, чому Розколоті піки.
Сьомий легіон відзвітував, що досі чекає на підмогу,
а в нас проблеми з постачанням у…
Четвертий легіон сильний. Треба переоцінити доступ.
Леґат Аккад стверджує, що йому потрібно більше солдатів
для відповідної навчальної ротації.
Поки Сьомий марніє та голодує на фронті.
У Сьомого немає патрона в столиці, ваша світлосте.
Шакали, усі вони.
Військову раду можна вести лише твердою рукою.
На жаль, гільдія купців розчарує вас ще більше.
Ваша величносте.
-Даруйте, що перериваю. -Не сміши.
Ми якраз захоплювалися тим, як Імперіум стає на ноги після кризи.
Чим можу допомогти?
У нас гість, давній друг.
Девіон.
Можеш не представляти. Я трохи йому заздрю, життя на дорозі.
Це не лицар Дракона, ваша світлосте.
Усе трохи заплутано.
Вона здалася біля міських воріт з вимогою побачити вас.
І її кинули на каторгу?
Вона наполягала. Сказала, там зручно.
-Принцесо. -Імператриця Мірана, її величність.
Усе добре, Асаре.
-Луно? -Пробачте, імператрице.
Я прийшла скласти присягу Богині Сонця.
Я хочу служити вам.
Ми побачили їх ще на шляху до першого анклаву.
Наших солдатів,
які тинялися без колишньої сили Селемени.
Чоловіки й жінки розповідали ту саму історію.
Про те, як святині ожили.
Як благословення богині пройшло крізь них.
Як вони помстилися і спростували хибне пророцтво.
Але не без запитань.
Вони боролися з порожнечею всередині себе.
Вони знали, що колишня любов не повернеться.
Я зібрала й прихистила їх, послала гінців на пошуки решти.
Загублених, зломлених, неприкаяних.
-І привела їх усіх сюди? -Привела їх до вас.
Ви сказали врятувати їх, і я врятувала. А тепер прошу дати їм мету.
Дайте мені мету.
Дозвольте битися за вас. Дозвольте змінити світ за вашо волею.
Змінити світ? Я заледве змінюю цю місцину.
Бо вважаєте, що ви сама.
Колись ми поділяли одне переконання. Ми двоє.
Не можна так зіпсувати, щоб не залагодити.
Тепер у вас є сила залагодити все.
Божественна сила.
Сила імперії. А найголовніше…
Тепер у вас є я.
Звільни її, Асаре.
Ваша величносте! Вона ж Кара.
Вона моя подруга.
Свербить, як у п’ятім пеклі.
Певен, ці причандали не виготовляють у розмірі оґлоді.
А ще я певен, що ці сяйливі сучі сини тільки раді.
Знаєш, зате ніхто не витріщається на твої вуха.
Хто прокоментує твої вуха, відповість переді мною.
А тепер — у стрій.
Як ніщо не підійшло, можеш нести стяг.
Річ не в цьому, сонце. Не в цьому.
Душею я й досі Ґалант, але мій меч служить тобі.
Ти не перестаєш дивувати.
Усі повинні мати ціль.
Певна, що це твоя? Ці лати, цей стяг?
Не стяг, а вона.
Хто схилився перед Сонячним троном?
Я, ваша світлосте.
Луна з рівнин і Сріблястих Лісів.
Я віддаю вам своє серце, свою сміливість і свій меч.
Я прошу вашого світла та любові.
Я визнаю вас богинею-імператоркою, першою в думках і діях.
Вийди на світло. А ці солдати?
Мій Втрачений легіон. Чимало вже боролося за вас.
Їхня відданість закарбована в шрамах, увічнена болем.
Прийми благословення Сонячного трону, Луно з Імперіуму.
Луна, богиня Втраченого легіону.
Разом ми відбудуємо свій дім.
А тоді — зцілимо зломлений світ.
Ваша величносте.
Лицар Дракона.
Ти вдома. Нарешті.
Щось не так. Брам з тобою? Він…
Усе добре, Брам тут.
-Кейден теж. -Тоді що?
Слирак мертвий. Слирак впав.
Бачу, ти відкинув тонкощі.
Батько вогню впав. Ти сам.
Ти зрадив або покинув усіх, хто міг прийти тобі на поміч.
Божків, ельфів.
У тебе залишився лише я.
Віддай душі драконів,
і коли я зміню реальність, то залишу тобі подарунок — твою дитину.
Вона житиме в безпеці, недоторкана у створеній тобою оазі.
Безсмертна Філомена.
Ось моє повторне зобов’язання.
Пропонуєш нові умови за оригінальним шабашем Власника прилавка?
-Непорушні. -Ти гарантуєш…
Дитиною буде моя Філомена, якою я її пам’ятаю.
Вона буде моєю в усіх значеннях.
Філомена любитиме тебе в наступному житті, як любила в попередньому.
Вона буде здоровою, вільною від недуги, що забрала її?
Обіцяю вічний цвіт.
Чого ж ти не зробиш, щоб знову відчути її руку…
у своїй власній?
Я люблю тебе. Я не поклонятимуся тобі.
Нічого.
Я зроблю геть усе.
То ми домовилися?
Моя донька, така вольова.
Вона мала добре серце, вона була мудрою.
Філомена не прийняла б створений тобою світ.
Вона не прийняла б жахіття, створене в її ім’я.
Угоди не буде.
Нехай так.
Мірана не може вислати армію в Розколоті піки,
але може вислати нас.
Мудрець. Його вежа.
То це помста.
Ні. У нього є велика цінність, яка йому не належить.
А демон, який занапастив Сріблясті Ліси, сильно її хоче.
На неї полює армія драконів. І поки вони вбиватимуть одне одного…
Ми її заберемо.
Немудрий крок.
Ще й необов’язковий. Я тут, щоб запропонувати союз.
Ти збрехав нам. Ти зрадив нас. Ти використав Фімріна…
Я казав правду.
Частини, які тобі підходили.
Що то за один?
-Диявол Місяця. -У нього приємний голос.
Ми знаємо, що ти володієш душами драконів.
Відпусти їх, і ми закінчимо.
Тебе відпустять неушкодженим.
Вітаю з боготворінням, ваша величносте,
але ви не усвідомлюєте й тисячної долі своєї сили.
Дійте смиренно.
Дракони, які вас хвилювали, стали попелом,
але Террорблейд залишився, могутніший, ніж раніше.
Він вказує трьом душам драконів
і не зупиниться, поки не заволодіє всіма вісьма.
Поодинці вони вразливі.
Разом зі мною їм безпечніше, але вони зовсім не в безпеці.
Якщо ти такий могутній, то навіщо тобі ми?
Террорблейд — терплячий і безжалісний ворог.
Я вижив лише завдяки винятковим заходам, яких він не передбачив.
Він не повторить своєї помилки.
Тому мені потрібні ви, ваша величносте.
Мені потрібен бог, аби битися у Фоулфелі.
Там я знищу Террорблейда власноруч.
Я маю піти. Я маю це побачити.
Ти повинна залишатися собою.
Можливо, вона навчилася.
Вона не може стати кимось іншим.
Ти знав, що так станеться.
Я вирахував високу ймовірність такого розвитку подій.
Але я передбачив не всі аспекти.
-Аспекти? -Свої емоції.
Вони завжди мене дивують.
Ти прийшла до мене з пророцтвом. Я дав тобі обіцянку.
Я очікую виконання обох, богине.
Наша богиня чекає на тебе.
Світло Селемени сяє крізь мене, сяйливе й чисте.
Моя душа служитиме їй довіку.
Вітаю, маленька коедвен.
Дитя Місяця.
Тільки не вдавай, що дієш у наших інтересах.
Ти працював із Террорблейдом. Інакше ніяк.
І ти залюбки повернешся до нього.
Наскільки нам відомо, саме тому ти тут.
Твої звинувачення правдиві, а переживання небезпідставні.
Переживання — це м’яко сказано.
Але ваші упередження не змінюють стан справ
і необхідність рішенні її величності.
-Погодився б лише божевільний. -Я згідна.
Тоді це все. Дякую, що завітав.
А тепер — душі.
Я сказала, що згодна. Я допоможу тобі.
Я повинна дещо залагодити.
Я повернуся на світанку.
Ти так усе й уявляла?
Ні. Це наче спогад, але спогад про сон.
Яскравіший. І з музикою.
Радше схожий на дім до війни.
Тут немає війни, смерті, страждань.
Прикро, що таке сталося, але тепер вони в минулому.
Пробачте, богине. Я не можу вдавати, наче їх не було.
Ти любиш мене?
Я прийшла з певною метою. Ми можемо об’єднати своїх людей.
Скажи ці слова.
Ти мене любиш?
Богине? Щось…
Ти все забудеш, маленька коедвен.
Ти пам’ятатимеш лише любов до мене, оновлену та сильну.
Ні!
Ні.
Він послав тебе до мене. Ти збрехала мені.
Я вірила, що в тобі криється добро. Я не хотіла, щоб він переміг.
Досить.
Іскра. Вона моя.
Ти не забереш її в мене.
Ні!
Вона моя. Благаю, вона моя.
Думаєш, я збожеволіла?
Не бачу причин йому довіряти.
Причин вірити, що це не чергова хитрість,
яка закінчиться кров’ю та горем.
Але в нас немає іншого виходу.
Усе зовсім не так, як я думала.
Імперіум, Селемена, Девіон.
Боги, я сумую за тобою.
Я знав, де вас шукати.
Вона краща слухачка, ніж я.
Ти чудовий слухач.
-Гірших не буває. -Так.
Знаю, ти не схвалиш.
-Хотіла б я все пояснити, але… -Це зайве.
Якщо ви вважаєте це правильним, то так правильно.
Я надіялася, ти скажеш, що я помиляюся.
-Ви помиляєтеся? -Не знаю.
Тоді я нічого не маю казати.
Я вірю вашому сумніву більше, ніж чужій впевненості.
Ти можеш піти, якщо хочеш.
Але я не хочу, ваша величносте. Він виявиться брехуном.
Коли так, я зітну йому голову.
Час настав.
Ще ні. Якщо тобі потрібна допомога, ми висуваємо дві умови.
П’ять душ драконів. Неможливо.
Вмістилище пов’язане зі мною містичним чином.
Якби я пішов звідси без них, вони звільнилися б.
Вони вилетіли б, вразливі.
Ти в нас геній. Придумай щось.
Тепер друга умова. Я піду з вами.
Безглуздя.
Це не обговорюється. Він іде. Ми всі йдемо.
Ми всі завинили перед покидьком.
Такі мої умови.
Шлях є. Ти вмістив одну душу дракона.
Ти можеш втримати більше, принаймні тимчасово.
Душі драконів, стихія повітря, чотири основоположні сили.
Стовпи творіння, знаю.
Коли все закінчиться — кінець. Душі звільняться.
Душі звільняться, і запанує природний лад.
Роби що повинен.
Горно спрямує сили драконів.
Опісля їхні душі поселяться в тобі.
Поки ти житимеш.
Трохи болітиме.
Мій час минув. Іскра повернулася до тебе.
Скоро моє життя виллється в порожнечу.
Забуте.
Ще не пізно.
Можемо явитися до них разом, затягнути рану.
Я зробила що могла, аби зцілити зломлене,
прихистити загублених, осяяти пітьму.
Але ти зробила зовсім не це. Ти все зламала.
Тебе точила гниль, ти несла гниль, божевілля.
У божественній мудрості безсилі вбачатимуть божевілля.
Ти теж була божевільною. І станеш нею знову.
Слався, Місяцю Мени.
ЗАСНОВАНО НА ВІДЕОГРІ DOTA 2 ВІД VALVE
Переклад субтитрів: Софія Семенко