SERIÁL NETFLIX
Spící drak, aktivní sopka, šíleně bohatá žena.
Určitě to bude v pohodě.
Tady jsi!
Zpátky!
HLASATELÉ IDEÁLŮ
Díky.
Nelepší se.
Staletí studia, zkoumání a bádání shromážděné v této věži,
ale o těchto bytostech tu není žádná zmínka.
Ani poznámka pod čarou.
Je to k ničemu. Nic tu není.
Slez dolů. Musíme improvizovat!
Odpusť mi, tati.
Odpusť mi to narušení tvé mysli.
Musím je vidět jako ty.
Musím vědět, co víš.
Neztratím tě. Za žádnou cenu.
Cochi!
Jen můj otec mě dokázal udržet dál od jeho myšlenek.
Pouze on by mi v tom mohl zabránit.
Tvrdohlavý muž.
Matko, dnes mi chybíš. Chybíš mi každý den, ale hlavně dnes.
Oba víme, že princezna se o sebe umí postarat,
ale nenechám ji probudit to, co tam je.
Teď mě omluv.
Pokud má s Praještěrem pravdu, je šílená, když vůbec jde…
Do hajzlu!
Pro lásku boží, to stačí!
Zabije všechno v okruhu 160 kilometrů.
Bude žrát a žrát, dokud nebude plný
a nikdo s tím nic nenadělá!
Prosím, nech mě s ní promluvit.
Můžeme jít spolu, ne?
Rychlý rozhovor a zachráníš tím stovky životů.
Bezva.
Slyšelas to?
Počkej. Podívám se.
Spící ještírci.
Chceš se o ně postarat, zatímco já počkám?
Dej mi chvilku.
Omlouvám se.
Nemůžu se tady strachovat o vás obě.
Slibuju, chci si jenom promluvit.
Útoky na naši bohyni pokračují, otravují její myšlenky, trhají ji na kusy.
Naši nepřátelé chtějí zničit ji i nás.
Agrese impéria Helio si žádá odpověď.
Helio impérium.
Žádáme vás a vašeho otce o pomoc.
Ne.
Přesně to jsem vám popsala před několika týdny.
Přesně, jak jsem vás varovala.
Panické násilí nikomu neprospívá.
Panické? Je to přání naší paní Mene.
Pak se naše paní Mene mýlí.
Nepřísluší nám, abychom v těchto záležitostech naši paní zpochybňovali.
„Zpochybňovat naši paní.“
Zajisté, Vaše Výsosti. Samozřejmě, že vám to nepřísluší!
Odpusťte mi.
Přísluší to mě.
Poslala jsem tě pryč, dítě.
Válka je chyba.
Útoky na vás vycházejí z vnitřku měsíce.
Helio impérium za tím nestojí.
Zevnitř? To není možné.
Ale já jsem tam narazila na bytosti, jejichž síla předčí sílu mého otce.
Předčí sílu Slunečního trůnu i tu vaši!
Stále vidíte přízraky?
Někdy jasněji než jindy.
Náhody neexistují, bohyně.
Přízraky musí promítat vzpomínky,
důležité vzpomínky, vaše nebo někoho jiného.
Najděte jejich zdroj a možná odhalíme všechny záhady.
To nemůžeš vědět jistě.
Ne, ale i zjištění, že se mýlím, nám řekne víc, než jsme tušili.
Můj otec leží v léčivém spánku, ze kterého se možná už neprobudí.
V jeho mysli jsou ukryty vědomosti, které z ní nemohu vytáhnout.
Věřím, že to je klíčem k vyřešení jeho i vašeho stavu.
V otcově mysli hledat nemůžu, ale ve vaší ano.
Prosím. Můžu vás zachránit oba.
Já už nechci být pronásledována přízraky.
Dost her!
Nehraju žádnou hru.
Měním pravidla.
Do hajzlu!
Probuzen slepými!
Chcípni, ty zasraná zrůdo!
Ne!
Přestaň.
Přestaň! Prosím!
Moc mě to mrzí.
Myšlenka, paměť, jsou jako řeka.
Teče si vlastním směrem. Je snadné se v ní utopit, nebo se ztratit.
Proud ovládat nemůžu, ale můžu si vybrat, kudy do něj vstoupit.
A mé vzpomínky s tebou budou mluvit?
Jako bych byla vámi. Budu vypadat tak, jak si sama sebe představujete.
Svět přesně tak, jak jste jej zažila. Lidé, jak si je pamatujete,
ne jako roboti, ale svým způsobem živí.
Skuteční. A bolest? Ta bude nejskutečnější.
Vaše plané myšlenky vás spojují s fyzickým světem
nepředvídatelnými, možná i nebezpečnými způsoby.
Můžete mi ublížit, nebo i hůř.
Znát mysl své bohyně není žádná maličkost.
To jistě není.
Dyefed, Adara, Idwal. Ti vám na mysl přišli jako první a nejčastěji.
Ta jména nějak souvisí s vašimi nedávnými zkušenostmi.
Myslete na ně. Představte si ty přízraky a pusťte mě dovnitř.
Tudy do té řeky vstoupím.
Pamatuj, jsem s tebou.
Pokud se ztratíš, následuj měsíc.
Pokud se začneš topit, odvedu tě domů.
To bylo nepříjemné.
Dva měsíce, jeden rozpadlý, nestabilní,
ale narušený zevnitř.
A hvězdy! Hvězdy jsou stejné.
Z jejich pohledu to bylo před několika týdny, což není možné.
A Meneina svatyně je temná.
Fymryn! Tady jsi.
Mysleli jsme, že už jsi pryč.
Pak jsem našel tohle.
Nemohli jsme tě nechat odejít
bez nich, když jsi je tak složitě ukradla Selemene.
Selemene? Tyhle patří bohyni?
Jak nám pořád připomínáš.
Pojď. Adara a Idwal čekají. Idwal upekl koláč.
Počkej. Byly tady vždycky dva měsíce? Kdy se ten větší rozpadl?
A jak?
Asi jsi k těm kytkám moc čichala.
Opravdu můžeš cestovat?
To záleží na tom, co mám v plánu.
Meneino světlo, děvče. To je tvůj plán.
Zlámané vršky.
Věž.
Domov.
Spíš hrobka.
Je to tady velký. Větší, než se zdá.
A tak prázdný, tak temný.
- Nevidím čaroděje. - Nikdy není daleko.
Další vzpomínky na nemožné věci.
Žádná náhoda.
Bohyně mě někam vede, ale…
Počkat! Knihovna!
Ukaž mi všechno, co souvisí s měsíci. Knihy, články, náčrtky.
Já nejsem já.
Žádná kouzla. Snadno se na to zapomíná.
Všechno tu vypadá stejně. Co je jiné?
Ta květina.
Ta kniha.
Arkronika. Co jsi zač?
„Šílený měsíc nebyl žádný netečný kámen. Bylo to spíš skutečné vězení.“
Jak jsi našla mou věž?
Zcela nečekaně, věřte mi.
Tuto věž nikdo nenašel už tisíc let
a tys na ni jen tak narazila?
- Tisíc let? To není… - Neodpověděla jsi mi.
Na nic jste se neptal.
Bylo to prohlášení, co se tvářilo jako otázka.
Hrozný zlozvyk.
Umíš měnit téma.
Kdo jsi?
Evidentně Fymryn z Coedwigu.
Ukradla jsem lotosy, ale potřebuji vaši pomoc.
S měsícem, tím zlomeným a těmi bytostmi uvnitř.
Viděla jsem je, slyšela a cítila, a také tu stvůru uvězněnou tam s nimi.
Musíte vědět, co jsou zač, jak je zadržet a zastavit.
Ten očividně prázdný pohled znám. Další okouzlující zlozvyk.
Poslouchejte mě!
Dohánějí bohyni k šílenství, ničí ji zevnitř!
Ty nejsi Coedwen.
Bylo by to jednodušší, kdybych mohla mluvit s Filomenou.
Ať jsi kdokoliv, udělala jsi strašnou chybu, když jsi vyslovila její jméno.
Jaké jméno? Filo…
Filomeno.
Králíčku!
Jsi potichu. Nejsi živý.
Všechno je to tak divné, Králíčku.
Zdá se to jako vzpomínky, ale tolik detailů je jiných.
Špatných. Dva měsíce, temné svatyně, matčiny lotosy.
A ta Fymryn?
Možná si naše paní představuje, že je to ona,
ale proč?
Kdo je to?
Ty jsi ta zlodějka.
Ta, co ukradla mé lotusy.
- Matko! - Matko?
Zvláštní způsob, jak oslovit svou bohyni.
- Ty? Ty nejsi bohyně. - Možná máš pravdu.
Přišlas mě sem zabít.
Co? To není důvod proč…
Myslíš, že jsem to nevěděla? Že jsem nepřipravená?
Prosím. Já to nechápu.
Každou noc mi do toho dcera vkládala lásku.
Každou noc se modlila, abych se vrátila.
Tvá dcera? Kde je tvá dcera? Kde je Filomena?
- Zeptej se jí, až tam budeš! - Ne!
To nebyla modlitba.
Vidím tě. Znám tě. Filomeno.
Přišla jsi s otázkou,
ale ne s otázkou, která započala tvou cestu.
Tvá skutečná otázka tě přivedla ke mně, k němu.
Nemůžeš zlomit mou vůli takovou očividnou manipulací.
Ona je bohyně!
Mene, znovuzrozená.
Co se to tu děje? Co mu to děláte?
To není tvá pravá otázka.
Bohyně, bojuj. Skoncuj to s ním!
Zničí všechno, aby se osvobodil
a přetvořil vesmír k obrazu svému.
Přetvoří vesmír? No jistě!
Fakta nebyla nekonzistentní, to mé chápání bylo neúplné.
Tohle jsou jen vzpomínky na jiný vesmír.
Jiný život.
Jaký vesmír? Čí život?
Fymryn. Fymryn je Mene! Ale ne má Mene.
Schováváš se v hypotézách, tak, jako on.
Bojíš se zeptat proč. Bojíš se pravdy.
Tohle všechno je pro tebe.
Ty jsi ten důvod. Ty jsi tou příčinou.
Všechny otázky vedou k jedné odpovědi.
A teď jsi tady, zmítaná proudem na konci řeky.
Sama v moři.
Jsem mrtvá, že?
V tomto světě, v této prázdné ozvěně světa, jsem mrtvá.
Chudinka. Jak jsi trpěla.
Jak tě zklamal. Nedokázal tě zachránit a zlomilo ho to.
Co ode mě chceš?
Chci to, co ty.
Chci pochopit vesmír.
Ne. Ne, už vím, co jsem chtěla.
Měla jsem pravdu. A mýlila jsem se.
Bohyně mi řekla, abych se podívala na měsíc, a že mě přivede domů.
Tady jsem Fymryn.
Fymryn je Mene, proto hledím k sobě.
Já jsem měsíc!
Bohyně! Bohyně, vy…
Vím, kdo jsem.
Vezmi mě za tvým otcem.
Neboj se. Pomůžu ti!
Kadene? Co?
U všech bohů!
Jdi! Varuj Dračí tvrz!
Varuješ je sám.
Davione. Měl jsem se vrátit.
Mýlil jsem se. Živí mě potřebovali.
Ona mě potřebovala.
Znáš mé jméno?
Můj meč, můj život.
Ne. Ne, to nemůžu.
Za Dračí tvrz.
Vidím tě, myško.
Myška, která sní o nebi.
Oko, které nevidí.
Nebo možná vidělo až příliš.
Otče ohně, pamatuješ si na svět před tímto?
Zapomenutý sen, jen šepot.
Měsíční ďábel zabil tvé bratry a sestry.
Použil je, aby zničil můj svět, náš svět.
Ale slunce vychází, Hromobití zpívá.
Prosím, potřebuji tvou radu. Řekni, co mám udělat.
Nic.
Nic?
Nedá se nic dělat ani odestát.
Iluze těla, ke které se upínáš, nebyla skutečnější než tato.
Já to nechápu.
Můj svět byl ztracen a zničen.
Vy myši se tolik staráte o to, co je vaše.
A přesto to ignorujete.
Jsi tady. Jsi naživu.
Smiř se s tím, nebo si vyber šílenství.
Nemožné.
Nikdo to nemohl udělat.
Nic z toho není, jak si myslíš.
Zabilas Kadena!
Vím, kdo to byl. Vím, co pro tebe znamenal.
Ty nemáš právo to říkat!
A tuhle sopku nesmíš opustit!
Nebudu s tebou bojovat.
Neublížím ti. Nikdy.
Už jsi mi ublížila!
Pusť mě!
Ty jsi jediná osoba v tomto světě, o které jsem doufala, že mě vyslechne.
Marci, pusť ho.
Říkala jsem ti, že potřebuju Slyrakovy rady.
Ve skutečnosti jsem potřebovala tebe.
Davion, kterého jsem znala, kterému jsem věřila a milovala ho,
zemřel v životě, který už neexistuje.
Nemohla jsem dopustit, aby to byl konec jeho příběhu.
Nemohla jsem ho nechat zemřít zbytečně.
Celé to byl omyl.
Davione, nechoď za námi.
Nech nás, prosím.
Pojď, Králíčku.
Bohyně.
Vše si pamatuji. Pamatuji si, cos udělal.
Nesoudím tě.
Nevím, zda jsem schopná soudů.
Ani si nejsem jistá tvým zločinem.
Všechny jsi nás zabil a zas přivedl zpět.
Ublížil jsi nám a přesto tu teď sedíme a povídáme si.
Ničeho nelituji.
Ale lituješ. Vím to, protože jsi to musel říct.
Dokážeš přesvědčit kohokoliv o čemkoliv, hlavně sebe.
Přiznej se. Řekni Filomeně všechno.
Zbav se toho břemene.
Nepochopila by to.
Oba máte tajemství. Pravda musí někde začít.
Ukaž mi Arkroniku.
Co když se ve všem mýlím?
Výsosti!
Díky Jitřence! Našla jsem vás!
- Kapitánko? Co se děje? - Válka.
Společenství stínů zahájilo útok přes hranice.
A váš otec vás potřebuje.
Všichni vás potřebujeme.
PODLE VIDEOHRY DOTA 2 OD VALVE
Překlad titulků: Lucie Mandziuková