‎UN SERIAL NETFLIX
‎Dragon adormit, ‎vulcan activ, cucoană țicnită…
‎Precis o să fie bine!
‎Aici erai!
‎Nu te apropia!
‎CREANȚA IDEALĂ
‎Mulțumesc, Iepuraș!
‎Nu se face bine.
‎Sute de ani de cercetări, studii ‎și analize stau adunate în acest Turn,
‎dar entitățile nu-s consemnate nicăieri.
‎Nici măcar o aluzie.
‎N-are rost. Nu e nimic aici.
‎Dă-te jos de acolo! ‎Trebuie să fim inventivi.
‎Iartă-mă, tată!
‎Iartă-mă că-ți pătrund fără voie în minte!
‎Trebuie să văd cum ai văzut tu.
‎Trebuie să știu ce știi tu.
‎Nu te voi pierde. Orice ar fi!
‎Cochi!
‎Numai tata m-ar putea ține departe ‎de gândurile lui.
‎Numai el s-ar gândi ‎să facă totul imposibil.
‎Om încăpățânat!
‎Mamă, mi-e dor de tine azi! ‎În fiecare zi, dar mai ales azi.
‎Uite, știm amândoi ‎că prințesa se descurcă și singură,
‎dar nu o pot lăsa să trezească ‎fiara care-i acolo.
‎Acum, te rog să mă ierți!
‎Dacă are dreptate cu șercanul, ‎nu e întreagă la cap de a intrat…
‎Ei, blestemăție!
‎Nebunia zeilor! Ajunge!
‎O să ucidă tot ce prinde în ținut!
‎O să mănânce până o să-și umple burdihanul
‎și nimeni n-o să poată face nimic.
‎Te rog, lasă-mă să vorbesc cu ea!
‎Putem să mergem împreună.
‎Să vorbim puțin, ‎ca să salvăm sute de vieți!
‎Minunat!
‎Ai auzit?
‎Așteaptă! Mă duc să văd!
‎Zmei de Jar în față!
‎Vrei să te ocupi tu de ei, ‎iar eu s-aștept?
‎Lasă-mă o clipă!
‎Iertare!
‎Nu-mi pot bate capul și cu voi!
‎Jur, vreau doar să vorbim!
‎Atacul asupra Stăpânei noastre persistă, ‎otrăvindu-i gândurile, sfâșiind-o.
‎Dușmanii noștri vor s-o distrugă ‎și pe ea, și pe noi.
‎Ofensa Helio Imperium cere un răspuns.
‎Helio Imperium.
‎Vă cerem ajutorul ție și tatălui tău.
‎Nu.
‎Se întâmplă întocmai ce v-am spus ‎acum câteva săptămâni.
‎Întocmai cum v-am avertizat.
‎Violența pricinuită de panică ‎nu ajută pe nimeni.
‎Panică? Asta e voia Stăpânei noastre Mene.
‎Atunci Stăpâna noastră Mene greșește.
‎Nu e treaba noastră să punem la îndoială ‎ce cugetă Stăpâna în aceste chestiuni.
‎„Să punem la îndoială ce cugetă Stăpâna.”
‎Firește, Înălțimea Ta! ‎Firește că nu e treaba voastră!
‎Iertare!
‎E treaba mea.
‎Te-am alungat, copilă.
‎Războiul e o greșeală.
‎Atacurile asupra ta ‎vin din interiorul lunii.
‎N-are cum să fie Helio Imperium de vină!
‎Din interior? Nu e cu putință!
‎Totuși, am întâlnit acolo entități ‎cu puteri peste ale tatălui meu.
‎Peste ale Tronului Solar ‎chiar și ale tale.
‎Încă mai vezi năluci?
‎Uneori, mai clar decât alteori.
‎Nu există coincidențe, Zeiță!
‎Pesemne că nălucile ‎sunt proiecții ale amintirilor,
‎amintiri relevante, ‎ale tale sau ale altcuiva.
‎Dacă găsim sursa, ‎vom dezlega toate misterele.
‎N-ai de unde să știi!
‎Nu, dar și de mă voi fi înșelat, ‎vom fi știut mai multe decât până acum.
‎Tatăl meu zace într-un somn tămăduitor ‎din care mă tem că nu se va trezi.
‎În mintea lui sunt ascunse cunoștințe ‎la care nu pot ajunge.
‎Cheia care poate pune capăt ‎necazurilor amândurora.
‎Nu pot iscodi gândurile tatălui meu, ‎dar le-aș putea iscodi pe ale tale.
‎Te rog! Vă pot salva pe amândoi.
‎Nu vreau să mai fiu bântuită!
‎Gata cu jocurile!
‎Eu nu mă joc.
‎Ci schimb regulile.
‎Of!
‎Am fost trezit de orbi!
‎Mori, monstru afurisit!
‎Nu!
‎Oprește-te!
‎Oprește-te! Te rog!
‎Îmi pare rău!
‎Gândurile, amintirile, sunt ca un fluviu.
‎Curg în direcția lor. ‎E ușor să te îneci sau să te rătăcești.
‎Nu pot controla curentul, ‎dar pot alege unde să intru.
‎Și amintirile mele vor vorbi cu tine?
‎Ca și cum aș fi în locul tău. ‎Voi apărea așa cum te închipui tu.
‎Lumea exact așa cum ai trăit-o tu. ‎Oamenii, așa cum ți-i amintești,
‎nu-s automatoni, ci vii, în felul lor.
‎Reali. Și durerea? ‎Durerea va fi cea mai reală dintre toate.
‎Gândurile tale răzlețe ‎te leagă de universul fizic
‎în moduri imprevizibile, ‎chiar primejdioase.
‎Ai putea să mă rănești, sau chiar mai rău.
‎Nu-i ușor să cunoști mintea zeității tale.
‎Nu-i ușor.
‎Dyfed, Adara, Idwal. ‎Te-ai gândit la ei întâi, și cel mai des.
‎Numele astea au cumva legătură ‎cu ce ai trăit de curând.
‎Gândește-te la ei! Imaginează-ți ‎nălucile lor și lasă-mă să intru!
‎Voi intra în fluviu pe acolo.
‎Ține minte, sunt cu tine!
‎Ia-te după lună dacă te rătăcești.
‎Dacă începi să te îneci, ‎te voi călăuzi spre casă.
‎A fost cam neplăcut.
‎Dar sunt două Luni, una distrusă, ‎configurație instabilă,
‎dar e distrusă din interior.
‎Și stelele astea! Stelele sunt la fel.
‎Poziția lor e de acum câteva săptămâni, ‎ceea ce nu e cu putință.
‎Altarul lui Mene e întunecat.
‎Fymryn! Aici erai!
‎Credeam că ai plecat deja.
‎Apoi am găsit lotușii ăștia.
‎Doar nu-i puteai lăsa acolo
‎după ce te-ai chinuit ‎să-i furi de la Selemene!
‎De la Selemene? Sunt ai Zeiței?
‎Așa ții să ne amintești.
‎Vino! Adara și Idwal așteaptă. ‎Idwal a copt o plăcintă.
‎Stai! Mereu au fost două luni? ‎Când s-a frânt cea mare?
‎Cum?
‎Cred că te-ai dat cu nasul ‎prea aproape de flori.
‎Te simți în stare să călătorești?
‎Depinde unde ai plănuit călătoria.
‎Pe lumina lui Mene, fătucă! ‎Tu ai plănuit-o!
‎Piscurile Frânte!
‎Turnul!
‎Căminul!
‎Mai degrabă un mormânt.
‎E mare. Mai mare decât pare.
‎E atât de pustiu! Atât de întunecat!
‎- Nu văd niciun vrăjitor. ‎- E mereu în apropiere.
‎Alte amintiri cu lucruri imposibile.
‎Nu există coincidențe.
‎Zeița mă duce undeva, dar…
‎Stai! Biblioteca!
‎Să mi se arate totul legat de luni! ‎Cărți, hârtii, schițe…
‎Eu nu-s eu.
‎Nu am magie. Ce ușor uit!
‎Și totul arată la fel. Ce e diferit?
‎Floarea aceea.
‎Cartea.
‎Archronicus. Ce ești?
‎„Luna Nebună nu era o piatră inertă. ‎Era mai degrabă o temniță.”
‎Cum mi-ai găsit turnul?
‎Pe neașteptate, crede-mă!
‎Într-o mie de ani, nu l-a găsit nimeni.
‎Apoi l-ai văzut tu, deodată.
‎- O mie de ani? Nu… ‎- Nu mi-ai răspuns la întrebare.
‎N-ai pus nici o întrebare.
‎Ai zis ceva, apoi ai spus ‎c-ar fi fost o întrebare.
‎Groaznic obicei!
‎Ai darul de a schimba subiectul.
‎Cine ești?
‎Fymryn din Coedwig, se pare.
‎Am furat lotușii, ‎dar am nevoie de ajutorul tău.
‎Luna, luna frântă și entitățile dinăuntru.
‎Le-am văzut, le-am auzit, le-am simțit, ‎la fel și creatura întemnițată în ele.
‎Sigur știi ce sunt, cum să le stăpânești, ‎cum să le oprești.
‎Cunosc căutătura asta, vădit în gol. ‎Alt obicei fermecător.
‎Ascultă-mă!
‎Lunile îi iau mințile Zeiței, ‎o distrug din interior.
‎Tu nu ești coedwenă.
‎Ar fi mai simplu ‎dacă aș putea vorbi cu Filomena.
‎Oricine ai fi, ‎ai greșit amarnic rostindu-i numele.
‎Ce nume? Filo…
‎Filomena!
‎Iepuraș!
‎Ești tăcut. Nu ești viu.
‎E tare ciudat, Iepuraș!
‎Par amintiri, dar multe detalii diferă.
‎Altfel. Două luni, ‎altare întunecate, lotușii mamei.
‎Și această Fymryn?
‎Poate că Stăpâna noastră ‎își închipuie că e ea,
‎dar cu ce scop?
‎Cine e?
‎Tu ești hoața.
‎Cea care mi-a furat lotușii.
‎- Mamă? ‎- „Mamă”.
‎Ce mod ciudat de a te adresa zeiței tale!
‎- Tu? Nu ești Zeița. ‎- Poate așa o fi.
‎Fiindcă, iată! Ai venit să mă ucizi.
‎Poftim? Nu pentru asta am…
‎Credeai că nu știu? ‎M-ai crezut nepregătită?
‎Te rog! Nu înțeleg.
‎În fiecare seară, fiica mea ‎își vărsa iubirea pentru mine aici.
‎În fiecare seară, se ruga să mă întorc.
‎Fiica ta? Unde e fiica ta? ‎Unde e Filomena?
‎- Întreab-o când ajungi acolo. ‎- Nu!
‎N-a fost o rugăciune.
‎Te văd. Te știu. Filomena.
‎Ai venit cu o întrebare,
‎dar nu cea cu care ai pornit la drum.
‎Adevărata ta întrebare ‎te-a adus la mine, la el.
‎Nu-mi poți frânge voința ‎cu un șiretlic atât de voit.
‎Ea e Zeița.
‎Mene, renăscută.
‎Ce se întâmplă aici? Ce-i faci?
‎Nu asta e întrebarea ta.
‎Zeiță, luptă! Ucide-l!
‎Va distruge totul pentru a se elibera.
‎Va reface universul ‎după chipul și asemănarea Sa.
‎Să refacă universul? Firește!
‎Nimic nu se contrazicea, ‎ci eu nu înțelegeam tot.
‎Sunt amintiri dintr-un alt univers.
‎O altă viață.
‎Ce univers? A cui viață?
‎A lui Fymryn. Fymryn e Mene, ‎dar nu Mene a mea.
‎Te ascunzi în ipoteze întocmai ca el.
‎Ți-e teamă să întrebi de ce. ‎Ți-e teamă de adevăr.
‎Toate astea le-a făcut pentru tine.
‎Tu ești cauza. Tu ești motivul.
‎Fiecare întrebare se reduce ‎la o singură concluzie.
‎Și iată-te aici, în derivă, ‎la capătul fluviului.
‎Singură în mare.
‎Sunt moartă, nu-i așa?
‎În lumea asta, ‎în ecoul ăsta găunos, sunt moartă.
‎Biata fată! Cât ai suferit!
‎Cât te-a dezamăgit! N-a izbutit ‎să te salveze, iar asta l-a distrus.
‎Ce vrei de la mine?
‎Vreau ce vrei și tu.
‎Vreau să înțeleg universul.
‎Nu. Am aflat tot ce puteam de aici.
‎Am avut dreptate. Și m-am și înșelat.
‎Zeița mi-a spus să mă uit spre lună ‎și că mă va călăuzi spre casă.
‎Aici, eu sunt Fymryn.
‎Fymryn e Mene, ‎așa că voi privi în sufletul meu.
‎Eu sunt luna.
‎Zeiță! Tu…
‎Știu cine sunt.
‎Du-mă la tatăl tău!
‎Stai liniștit, te ajut!
‎Kaden! Ce…
‎Zeilor!
‎Du-te! Dă de veste ‎în Fortăreața Dragonului!
‎O să le dai chiar tu de veste!
‎Davion! Ar fi trebuit să mă duc înapoi.
‎M-am înșelat. Cei vii aveau nevoie de mine.
‎Ea avea nevoie de mine.
‎Știi cum mă cheamă?
‎Sabia mea, viața mea!
‎Nu, nu pot.
‎Pentru Fortăreața Dragonului!
‎Te văd, șoricelule.
‎Șoricelul care visa la cer.
‎Un ochi care nu vede.
‎Sau care poate a văzut prea multe.
‎Tată al Focului, îți amintești de lumea ‎de dinainte de asta?
‎Un vis uitat, o șoaptă.
‎Diavolul Lunii ‎ți-a ucis frații și surorile.
‎S-a folosit de ei ca să-mi distrugă lumea, ‎lumea noastră.
‎Și totuși soarele răsare, ‎iar Tunetul cântă.
‎Rogu-te, am nevoie de îndrumarea ta! ‎Spune-mi ce trebuie să fac!
‎Nimic.
‎Nimic?
‎Nu e nimic de făcut și de desfăcut.
‎Mirajul cărnii de care te agăți ‎nu-i mai real decât mirajul ăsta.
‎Nu înțeleg.
‎Lumea mea a fost pierdută, distrusă.
‎Voi, șoriceilor, sunteți atât de absorbiți ‎de ceea ce-i al vostru!
‎Și totuși nu vedeți ce aveți.
‎Ești aici. Ești în viață.
‎Fă pace sau alege nebunia!
‎Imposibil.
‎Nimeni n-ar izbuti!
‎Nimic din toate astea nu e cum crezi.
‎L-ai ucis pe Kaden!
‎Știu cine era. ‎Știu ce a însemnat pentru tine.
‎Nu ai dreptul să spui așa ceva!
‎Și n-ai să părăsești vulcanul!
‎Nu mă voi lupta cu tine.
‎Nu-ți voi face rău. Niciodată.
‎Deja mi-ai făcut rău!
‎Dă-mi drumul!
‎Erai singurul din lume ‎care speram să mă asculte.
‎Marci, dă-i drumul!
‎Ți-am spus, ‎aveam nevoie de îndrumarea lui Slyrak.
‎Dar de fapt, aveam nevoie de tine.
‎Davion pe care-l știam eu, ‎în care aveam încredere, pe care-l iubeam,
‎s-a pierdut într-o viață ‎care nu mai există.
‎Ăsta nu putea fi sfârșitul poveștii lui!
‎Nu-l puteam lăsa să moară degeaba.
‎Am greșit.
‎Davion, nu ne urmări!
‎Lasă-ne, te rog!
‎Vino, Iepuraș!
‎Zeiță!
‎Îmi amintesc totul. ‎Îmi amintesc ce ai făcut.
‎Nu am venit să te judec.
‎Nu cred că-s potrivită să judec.
‎Nici măcar nu știu întocmai ce ai făcut.
‎Ne-ai ucis pe toți ‎și ne-ai adus pe toți înapoi.
‎Ne-ai nedreptățit și totuși, ‎iată-ne stând de vorbă.
‎Nu regret nimic.
‎Ba regreți. ‎Știu, fiindcă ai simțit nevoia s-o spui.
‎Poți convinge pe oricine de orice, ‎mai ales pe tine.
‎Mărturisește! Spune-i totul Filomenei!
‎Despovărează-te!
‎N-ar înțelege.
‎Amândoi aveți secrete. ‎Adevărul trebuie să înceapă de undeva.
‎Arată-mi Archronicusul!
‎Dacă mă înșel în toate privințele?
‎Înălțimea Ta!
‎Slavă Stelei Răsăritului că te-am găsit!
‎- Căpitane? Ce e? ‎- E război.
‎Principatul a pornit atacul peste hotar.
‎Iar tatăl tău are nevoie de tine.
‎Cu toții avem nevoie de tine.
‎BAZAT PE JOCUL VIDEO ‎DOTA 2‎ CREAT DE VALVE
‎Subtitrarea: Clara Lițescu