EN NETFLIX-SERIE
Sovande drake, aktiv vulkan, galen rik dam.
Det går säkert bra.
Där är du ju.
Backa!
Kapitel 5
Tack, Bunny.
Han blir inte bättre.
Århundraden av studier och undersökningar samlade i det här tornet
men inget om väsendena.
Inte ens en antydan.
Ingen idé. Det finns inget.
Kom ner därifrån. Vi måste vara kreativa.
Förlåt mig, pappa.
Förlåt mig för denna kränkning av ditt sinne.
Jag måste se dem som du såg dem.
Jag måste få veta det du vet.
Jag tänker inte förlora dig. Vad som än händer.
Cochi.
Bara min far kunde hålla mig borta från hans tankar.
Bara han kan göra det så omöjligt.
Envisa man.
Mamma, jag saknar dig idag, varje dag, men särskilt idag.
Prinsessan kan ta hand om sig själv
men jag kan inte låta henne väcka det som finns där inne.
Om du ursäktar mig.
Har hon rätt om Eldwyrmen är hon galen som ens går in…
Fan också.
Guds dårskap! Det räcker!
Den dödar allt inom 16 mil.
Den äter och äter tills magen är full
och det finns inget nån kan göra åt det.
Snälla, låt mig prata med henne.
Vi kan gå tillsammans, okej?
Ett samtal som räddar hundratals liv.
Toppen.
Hörde du det?
Vänta. Jag kollar upp det.
Glödkolswyrmlingar framöver.
Vill du ta hand om dem medan jag väntar?
Jag behöver bara en minut.
Förlåt.
Jag kan inte oroa mig för er två där inne.
Jag vill bara prata, jag lovar.
Vår gudinna attackeras, hennes tankar förgiftas, sliter henne i stycken.
Våra fiender skulle förgöra henne och oss.
Helioimperiets aggression kräver ett svar.
Helioimperiet.
Vi ber dig och din far om hjälp.
Nej.
Det är exakt som jag beskrev det för flera veckor sen.
Exakt det jag varnade för.
Panikvåld hjälper ingen.
Panik? Vår gudinna Mene vill det.
Då tar gudinnan Mene fel.
Det är inte vår sak att ifrågasätta gudinnan i dessa frågor.
"Ifrågasätta gudinnan."
Självklart, Ers höghet. Självklart är det inte din sak.
Förlåt mig.
Den är min.
Jag skickade iväg dig, mitt barn.
Krig är ett misstag.
Attackerna mot dig kommer inifrån månen.
Helioimperiet kan inte vara ansvarigt.
Inifrån? Det är inte möjligt.
Ändå stötte jag på väsen där med krafter bortom min fars.
Bortom soltronen, till och med bortom dig.
Ser du fortfarande spökena?
Ibland tydligare än andra gånger.
Det är ingen slump, gudinna.
Spökena måste vara projiceringar av minnen,
relevanta minnen, dina egna eller någon annans.
Hitta källan, så kan vi lösa alla mysterier.
Det kan du inte vara säker på.
Nej, men att inse att jag har fel lär oss mer än vi visste tidigare.
Min far ligger i en helande sömn som jag befarar att han aldrig vaknar ur.
Gömt i hans sinne finns relevant kunskap jag inte kan få fram.
Nyckeln, tror jag, till att lösa hans tillstånd och ditt.
Jag kan inte söka i min fars sinne, men jag kan söka i ditt.
Snälla. Jag kan rädda er båda.
Jag vill inte bli hemsökt längre.
Nu är det färdiglekt.
Jag leker inte.
Jag ändrar reglerna.
Fan.
Väckt av de blinda.
Dö, ditt jävla monster!
Nej!
Sluta.
Sluta! Snälla!
Förlåt mig.
Tankar, minnen, det är som en flod.
De flödar i sin egen riktning. Det är lätt att drunkna eller gå vilse.
Jag kan inte kontrollera strömmen, men jag kan välja var jag ska gå in.
Kommer mina minnen att tala till dig?
Som om jag vore du. Jag träder fram som din avbild.
Världen exakt som du upplevde den. Människor du träffat, som du minns dem,
inte robotar, men på sitt eget sätt levande.
Verkligt. Och smärtan? Smärtan blir mest verkligt av allt.
Dina stillsamma tankar kopplar dig till det fysiska universumet
på oförutsägbara och även farliga sätt.
Du kan skada mig eller nåt ännu värre.
Det är ingen bagatell att veta hur ens gud tänker.
Det är ingen bagatell.
Dyfed, Adara, Idwal. Du tänkte främst och oftast på dem.
Namnen är kopplade till dina senaste erfarenheter.
Tänk på dem. Föreställ dig spökena och släpp in mig.
Jag går ner i floden där.
Kom ihåg att jag är med dig.
Följ månen om du går vilse.
Om du börjar drunkna leder jag dig hem.
Det var obehagligt.
Men två månar, en trasig, instabil konfiguration…
men den är trasig inifrån.
Och stjärnorna. Stjärnorna är likadana.
Enligt deras läge var det flera veckor sen. Det kan inte stämma.
Och Menes helgedom är mörk.
Fymryn. Där är du ju.
Vi trodde att du hade åkt.
Sen hittade jag de här.
Vi kunde inte låta dig lämna dem
efter allt som hände dig när du stal dem från Selemene.
Selemene? Är de gudinnans?
Du påminner oss om det.
Kom. Adara och Idwal väntar. Idwal har gjort en paj.
Vänta. Har det alltid funnits två månar? När gick den stora sönder?
Hur då?
Du kom nog för nära blommorna.
Är du frisk nog att resa?
Det beror på dina resplaner.
Menes ljus, tjejen. Det är din plan.
Spruckna bergen.
Tornet.
Hemma.
Det är mer som en grav.
Det är stort. Större än det ser ut.
Det är så tomt. Så mörkt.
-Jag ser ingen trollkarl. -Han är aldrig långt borta.
Fler minnen av omöjliga saker.
Inga sammanträffanden.
Gudinnan leder mig nånstans, men…
Vänta. Biblioteket.
Visa mig allt som berör månarna. Böcker, papper, skisser.
Jag är inte jag.
Ingen magi. Lätt att glömma.
Allt ser likadant ut. Vad är annorlunda?
Den blomman.
Den boken.
Archronicus. Vad är du?
"Den Galna Månen var ingen trög sten. Den var troligen ett fängelse."
Hur hittade du mitt torn?
Det var helt oväntat, jag lovar.
Ingen har hittat tornet på tusen år
och du bara snubblade över det?
-Tusen år? Det är inte… -Du svarade inte på min fråga.
Du ställde ingen fråga.
Du sa en sak och fick det att verka som en fråga.
En hemsk vana.
Du är bra på att byta ämne.
Vem är du?
Fymryn från Coedwig, tydligen.
Jag stal lotusblommorna, men jag behöver din hjälp.
Månen, den trasiga månen och alla väsen där inne.
Jag har sett dem, hört dem, känt dem och fångat den fängslade varelsen.
Du måste veta vad de är, hur man håller fast och stoppar dem.
Jag känner igen den blicken, misstänkt tom, ännu en charmerande vana.
Lyssna på mig.
De driver gudinnan till vansinne och förgör henne inifrån.
Du är ingen Coedwen.
Det vore enklare om jag fick prata med Filomena.
Vem du än är, så har du uttalat hennes namn fel.
Vilket namn? Filo…
Filomena.
Bunny.
Du är tyst. Du lever inte.
Det här är så märkligt, Bunny.
Det ser ut som minnen, men många detaljer är annorlunda.
Fel. Två månar, mörka tempel, mammas lotusblommor.
Och Fymryn?
Gudinnan kanske inbillar sig att hon är hon,
men i vilket syfte?
Vem är hon?
Du är tjuven.
Han som stal mina lotusblommor.
-Mamma? -Mamma.
Vilket konstigt sätt att tilltala sin gudinna på.
-Du? Du är inte gudinnan. -Du kanske har rätt.
Du är ju här, för att döda mig.
Va? Det är inte därför jag…
Trodde du inte jag visste det? Trodde du att jag var oförberedd?
Snälla. Jag förstår inte detta.
Varje kväll hällde min dotter sin kärlek för mig i den här.
Varje kväll bad hon att jag skulle återvända.
Din dotter? Var är din dotter? Var är Filomena?
-Fråga henne när du kommer dit. -Nej!
Det var ingen bön.
Jag ser dig. Jag känner dig. Filomena.
Du hade en fråga,
men inte den fråga som inledde din resa.
Din sanna fråga förde dig till mig, till honom.
Du kan inte bryta min vilja med en så tydlig manipulation.
Hon är gudinnan.
Mene, återfödd.
Vad är det som händer? Vad gör ni med honom?
Det är inte din riktiga fråga.
Gudinna, slåss. Gör slut på honom.
Han kommer att förstöra allt för att bli fri,
göra om universum till sin avbild.
Göra om universum? Självklart.
Jag hade motsägelsefulla fakta, min förståelse var ofullständig.
Det är minnen, bara minnen från ett annat universum.
Ett annat liv.
Vilket universum? Vems liv?
Fymryn. Fymryn är Mene men inte min Mene.
Du gömmer dig i hypoteser som han.
Vågar inte fråga varför. Rädd för sanningen.
Allt det här är för dig.
Du är orsaken. Du är anledningen.
Varje fråga reducerad till en slutsats.
Och här är du, på drift vid flodens slut.
Ensam på havet.
Jag är död, va?
I den här världen, det här ihåliga ekot av en värld, är jag död.
Stackars flicka. Du har lidit så.
Han svek dig så. Han misslyckades med att rädda dig och det knäckte honom.
Vad vill du ha av mig?
Jag vill samma sak som du.
Jag vill förstå universum.
Nej, jag har lärt mig allt jag kan här.
Jag hade rätt. Och jag hade fel.
Gudinnan sa åt mig att titta på månen så skulle hon leda mig hem.
Här är jag Fymryn.
Fymryn är Mene, så jag får se på mig själv.
Jag är månen.
Gudinna. Gudinna, vet du…
Jag vet vem jag är.
Ta mig till din far.
Oroa dig inte. Jag vill hjälpa till.
Kaden? Vad…
Gudar.
Gå din väg. Varna Drakfästet.
Du ska varna dem själv.
Davion. Jag borde ha åkt tillbaka.
Jag hade fel. De levande behövde mig.
Hon behövde mig.
Vet du vad jag heter?
Mitt svärd, mitt liv.
Nej. Nej, det kan jag inte.
För Drakfästet.
Jag ser dig, lilla mus.
Musen som drömde om himlen.
Ett öga som inte ser.
Eller kanske har sett för mycket.
Eldens fader, minns du världen före denna?
En bortglömd dröm, en viskning.
Måndjävulen dödade dina bröder och systrar.
Han använde dem för att förstöra min värld, vår värld.
Men solen går upp, Thunder sjunger.
Snälla, jag behöver din vägledning. Säg vad jag ska göra.
Inget.
Inget?
Det finns inget att göra eller att göra ogjort.
Illusionen du klamrar dig fast vid var inte verkligare än denna.
Jag förstår inte.
Min värld var förlorad, förstörd.
Ni möss bryr er så mycket om vad som är ert.
Ändå ser du förbi allt.
Du är här. Du lever.
Slut fred eller välj galenskapen.
Omöjligt.
Ingen kan ha gjort detta.
Inget av det här är vad du tror.
Du dödade Kaden.
Jag vet vem han var. Jag vet vad han betydde för dig.
Du får inte säga så.
Och du får inte lämna vulkanen.
Jag tänker inte slåss mot dig.
Jag ska inte skada dig. Aldrig.
Du har redan skadat mig!
Släpp mig!
Du var den enda jag hoppades skulle lyssna.
Marci, släpp honom.
Jag sa ju att jag behövde Slyraks vägledning.
Sanningen är att jag behövde dig.
Den Davion jag kände, litade på, älskade,
försvann i ett liv som inte längre existerar.
Jag kunde inte låta det vara slutet på hans historia.
Jag kunde inte låta honom dö förgäves.
Det här var ett misstag.
Davion, följ inte efter oss.
Lämna oss, snälla.
Kom, Bunny.
Gudinna.
Jag minns allt. Jag minns vad du gjorde.
Jag dömer dig inte.
Jag vet inte om jag kan döma.
Jag är inte ens säker på ditt brott.
Du dödade oss alla och förde oss tillbaka.
Du behandlade oss illa och ändå sitter vi här och pratar.
Jag ångrar ingenting.
Men det gör du ju. Jag vet, för du var tvungen att säga det.
Du kan övertyga vem som helst, särskilt dig själv.
Erkänn. Berätta allt för Filomena.
Lätta ditt hjärta.
Hon skulle inte förstå.
Ni har båda hemligheter. Sanningen måste börja nånstans.
Visa mig Archronicus.
Tänk om jag har fel om allt?
Ers höghet!
Tacka Gryningsstjärnan, jag hittade dig.
-Kapten? Vad är det? -Krig.
Furstendömet har inlett en attack över gränsen.
Och din far behöver dig.
Vi behöver dig allihop.
BASERAT PÅ VALVES TV-SPEL DOTA 2
Undertexter: Lars Lövgren