EN NETFLIX-SERIE
Senatet gjorde din onkel til regent,
og han har gjort Tihomir til sin statholder.
Min far?
I live, men syg.
For syg.
Hans hemmelighed er ikke en hemmelighed mere.
Det bliver værre.
Coriel'Tauvi har iværksat en offensiv over grænsen
og påstår, at vi er ansvarlige for himlens fald.
Påstår, at vi angreb Mene selv.
Jeg må se min far.
Hvor mange er det?
Vent. Svar ikke.
Jeg ved det. Det er bare… Resultatet er det samme.
Det er altid det samme.
Uanset hvornår eller hvor i kredsløbet månen eksploderer,
dør alting.
Men i den første verden skete det ikke.
Månens ødelæggelse ændrede alt, men livet fortsatte.
At fjerne den anden måne stabiliserede Den Gale Månes kredsløb.
Fængslet kunne holde længere end i den første verden.
Men hvad hvis…
Her.
Naturligvis.
Den var et skjold.
Da enden kom, beskyttede dens tyngdekraft verden nedenunder.
Mene. Mor. Hvad gjorde det ved dig?
Løb.
Hvad…
Coriel'Tauvi stikker af.
Floden er afgrænsningsstedet for de gamle grænser.
De fleste af deres styrker vil have krydset den ved mørkets frembrud.
Kun for at angribe igen, når månen står op. Det er altid det samme.
Dagen er vores, natten er deres.
Nej.
Det her er anderledes. Det er nyt.
Det sker over hele grænseområdet.
Jeg flyver ud og rekognoscerer deres forreste positioner.
Måske kan jeg regne deres intentioner ud og opmuntre dem fremad.
For Dræberen.
Vent.
Det er fra general Drysi, kommandør for fyrstedømmets hær.
Hun vil mødes.
Et tilbud om forhandling.
Jeg må tænke.
Din onkel sendte den normale hær til fronten
sammen med det meste af prætorianergarden.
Tihomirs private legion blev for at beskytte byen.
"Beskytte" den.
Kæreste niece.
Velkommen hjem.
Efter fyrstedømmeangrebet
satte vi Dræberen ind og påførte dem store tab.
Deres general tilbød at forhandle.
Så kampen er næsten slut?
Deres tilbagetrækning lugter som en fælde.
Mine soldater mobiliserer sig allerede til modangrebet.
Vores soldater.
Mine soldater.
Lad os ikke skændes om semantik.
Situationen ved grænsen er ikke, som den ser ud.
Jeg tror, elverne trak sig, fordi de opdagede, hvad jeg ved.
Det, der truer os, er ikke os selv, men noget større.
Lina takker ja til forhandlinger og vil om muligt forhandle en våbenhvile.
Prinsesse, mens du var ude på dit lille eventyr,
blev imperiets blod udgydt. Liv gik tabt.
Du forlader din post i krigstid, vender tilbage med dårlige idéer
og vover at tro, at du ved, hvad der er bedst for os alle?
Du er lige så gal som min stakkels bror.
Mødet er afsluttet.
Hun forstår det ikke.
Her har aldrig været så mange drageriddere før.
Hvilket guddommeligt uhyre har brug for så mange modige sjæle?
Vi skal sydpå. Vi fandt en Elderorm i Barrowhaven.
"En gammel orm?" Er den farlig?
Elderorm! Den er den farligste.
Den største drage.
Vi vil dræbe den, før den udsletter byen og alt omkring den.
-Men vi er omkring den. -Og du vil fortsat være i sikkerhed.
-En omgang til, tak. -Jeg kommer med to.
Endnu en hovedpine?
Jeg er ligeglad med, hvor slemme mareridtene er.
Du skal sove.
Jeg har det fint.
Du ser mere død end levende ud.
Det, der skete med Kaden, var forfærdeligt.
Giv det tid.
De er på husets regning.
Var det den gamle orm?
Der! Det kommer deroppefra!
Hjælp!
Bram! Hjælp mig her!
Af sted med jer, så hurtigt I kan!
Her. Tag min hånd.
Hvad fanden var han?
Davion!
Jeg ved det.
-Ridderne. Væbnerne, de er… -Jeg ved det.
Bram! Bram, giv lyd!
Her.
Far. Jeg er hjemme.
Hvor er min far?
Spiret, Deres Højhed.
Regent Shabarra beordrede det for kejserens sikkerhed.
Sherzi, du er hjemme.
Jeg tænkte bare på den sommer, vi plukkede figner med Mirana.
Det er så koldt i dag. Synger du for mig?
Det er mig, Far.
Det er Mirana.
Mirana?
Ja. Send bud efter din mor.
Mor er væk.
Mor har været væk længe.
Ja.
Døde for fem år siden.
Næsten præcis fem år.
-Fem år i morgen. -Ja.
I morgen. Dagen.
Jeg behøver din visdom, Far.
Jeg behøver din hjælp.
Jeg er fra to verdener, to liv.
Og jeg bliver ved med at forveksle dem.
Hvilket er fint, men en mand er død.
Og en anden mand…
…den mand, jeg elskede,
er slet ikke den mand, jeg elskede.
Og nu hader han mig.
Hvad er hukommelse? Hvad er indbildning?
Verden er fuld af spøgelser, og jeg er alene, Far.
Ville du tro mig, hvis jeg sagde, at jeg forstår?
Jeg ser din mor overalt. Jeg kan ikke holde op med at se din mor.
Og når hun er væk,
tager hun verden med sig.
Jeg husker den dag, mor døde.
Jeg husker den dag, I begge døde.
Jeg holdt dig i hånden.
Jeg blev hevet ud af paladset.
Jeg græd sammen med dig. Jeg råbte på dig.
Jeg var knap nok en kvinde.
Jeg var bare en lille pige…
…som hverken kunne hjælpe hende eller dig.
Ikke i den verden.
Og ikke i den her.
Nu forstår jeg. Min stakkels pige.
Du har lært universets mest skræmmende hemmelighed.
Uanset hvor meget vores forældre elsker os,
kan de ikke beskytte os mod alt.
Vi kan heller ikke beskytte dem.
Kærlighed handler ikke om en perfekt verden,
der er fri for skade og fri for smerte.
Kærlighed er at leve sammen i verden, som den er, uanset hvad.
Fem år i morgen.
Præcis fem år.
Jeg tænkte lige på mor.
Jeg tænkte på, hvorfor hun valgte at leve som dødelig.
Hvorfor hun valgte døden.
Jeg tryglede hende om at forklare det.
Hun sagde:
"Fi, at acceptere døden er den eneste sande kraft i universet."
Jeg stormede ud.
Mit hjerte var knust.
Jeg forstod det ikke. Ikke dengang.
Jeg tror, jeg forstår det nu.
I sidste ende er ingen gud, intet uhyre
og ingen urkraft farligere end fortvivlelsen.
Der er ting, du bør vide.
Jeg så bogen, Far. Jeg læste den.
Jeg ved, hvad du har gjort.
Jeg burde være forfærdet. Jeg burde være vred, og det er jeg.
Men jeg ved, hvordan jeg havde det, da mor døde, og da jeg troede, du også gjorde.
Jeg ville have gjort alt for at gøre det anderledes.
Men alt det her, for min skyld?
Et multivers og utallige sjæle er væk for min skyld?
Men det var ikke det, der skete. Det var ikke det eneste, der skete.
Det er hverken den første gentagelse af et rekonstrueret univers eller den anden.
Det er ikke den tiende, hundrede eller tusinde.
Dette univers er eksperiment nummer 12.403.
Tolv tusind…
Skabelse er en svær ting.
Det krævede hundredvis af forsøg
bare for at lære at skabe et stabilt univers.
De fleste døde som spæde. Stjernerne kogte væk i tomrummet.
Men dig, datter.
I skabelsen af denne verden, denne specifikke verden,
var kausalitet den anden lektie.
Alt det for ingenting.
De forhistoriske vil undslippe. Den Gale Måne vil eksplodere.
Men nu betyder det enden på alt liv på planeten.
Som sagt vil vores tårn overleve holocaust.
Det vil du også. Det vil vi også.
Du siger det, som om tanken gør det bedre.
Som om det ikke er et mareridt, jeg aldrig kan vågne fra.
Endnu en død verden, kun til mig.
Men jeg skal se den her dø.
Ildens Fader!
Velkommen.
Min drøm. Jeg er tilbage i min drøm. Det betyder…
Du er ikke død.
Og du drømmer heller ikke.
Med tiden vil du huske, lige som glødesjælen husker dig.
Glødesjælen.
Genfødt i dig.
Vi er ham, der var.
Du er ham, der er.
En beholder dør, en beholder udvælges.
Selv nu kommer din sande natur frem
for at reparere den form, du kalder "selvet".
Glødesjælen.
For længe siden gemte vi glødesjælen i en form som din
for at narre dæmonen Terrorblade.
Formen bar os til Øjet.
Prinsessen.
Det er prinsessen.
En del af os. En del af dig.
Man mærker sandheden.
Jeg kan mærke den.
Og prinsessen.…
Alt det, hun sagde…
Jeg må se hende. Tale med hende.
En meningsløs gestus.
Månen vil smuldre og tilintetgøre denne verden.
En ny død og genfødsel er på vej.
Vent. Hvad snakker du om?
Lad ham være!
Hold dig væk.
Hold dig væk!
-Hvad? Hvor er han? -Bram!
-Hvad har du gjort med Davion? -Bram!
Det er mig.
Hjælp mig med at dræbe dem, før de dræber andre.
Vores brødre.
De er bare…
De rev hinanden i stykker.
Og dig.
Hvad der end ændrede de mennesker, ændrede det også dig?
Nej.
Det var noget, du vil synes endnu mindre om.
Jeg stoppede aldrig for at tænke, for at træde ud af mig selv,
for at se denne verden, som den virkelig er.
Jeg var så opsat på at få den til at passe til mig, og…
Guder. Terrorblade. Fremmaneren.
Hvorfor er jeg så anderledes?
Jeg skylder dig mere.
Jeg skylder dig bedre.
Og du får det. Det sværger jeg.
Tilgiv mig, Deres Højhed. Jeg har ordrer fra regent Shabarra.
Din far har mest brug for dig lige nu. Du skal blive ved hans side.
Min onkel har ikke autoritet til at give dig den ordre.
Shabarra siger, du er gal.
Han siger, at den røde sten
og oraklets hvisken i dit øre har ændret dig.
Og Legati er enige.
Det tror din onkel også, at senatet vil være.
Hvad med dig? Er du enig?
Kæmp ikke imod.
Han vil bruge det imod dig.
Han vil gøre det værre for dig.
Du er prætorianergardens kaptajn. Garden tjener vores familie.
Hvis du følger regentens ordre, kan det kun være, fordi du er enig.
Du gik ind i oraklets tempel som én person og kom ud som en anden og vrøvlede løs.
Du forsvandt uden en forklaring.
Jeg måtte krydse hundredvis af fjendtlige områder for at få dig hjem.
Hvad vil du have fra mig? Du har min loyalitet.
Og min bekymring.
Jeg ved, min opførsel virker uberegnelig.
Jeg vil ikke prøve at forklare den.
Udover at sige, at oraklet gav mig et valg.
Jeg indser mere og mere, at jeg vælger forkert.
Verden behøver ikke være perfekt.
Men jeg er ikke nogens fange.
Prinsesse, hvis jeg støtter dig, må du blive.
Og du må føre an.
Tilkald resterne af garden.
Gør plads, I usle skiderikker!
Prinsesse?
Giv mig en grund. Den behøver ikke være god.
Ned på knæ. Bed om min tilgivelse.
Bed min far om tilgivelse, og bed til, at han hører dig.
Bed til, at det er nok.
Du har to muligheder.
Den første er at knæle for mig.
Så meget for ikke at komme ned fra tronen.
Hvad ville din mor sige?
Hun ville sige, at jeg endelig forstod, hvad hun mente.
Hvis jeg skal blive en gud,
må jeg opføre mig som en gud.
Gæt, hvilken slags gud jeg er i dag.
Træd tilbage, allesammen!
De giver ikke op.
De vil slås.
Disse soldater tilhører mig.
Måske, men det gør hun ikke.
Ned, drenge.
Velkommen tilbage.
Du har haft travlt.
Mere travlt end forventet.
Du forlod fronten.
Du tog selv imod forhandlingstilbuddet.
Nogen fortalte mig, at jeg er i stand til mere end blot at ødelægge.
-Gjorde jeg dig uret i endnu en drøm? -Tværtimod.
Deres Højhed?
Præcis fem år siden.
Sherzi?
Jeg hører dig.
Jeg kan høre dig synge.
Far!
Far.
Far, jeg er hos dig.
Det…
Det er okay.
Mirana!
Din mor er her.
Kan du høre hende?
Hun synger for os begge.
Gudinde, jeg syntes, det var passende at opsøge dig her.
Det føles tættere på dig end skoven.
Jeg har trodset døden i tusind år
og foregivet at være herre over kosmiske kræfter, der former vores verden.
Det føles tomt nu.
Snarere en lille piges ønsker end magi.
Jeg er et fjols.
Du føler dig magtesløs.
Ansvarlig.
Min far har gjort uhyrlige ting.
Han gjorde dem af kærlighed,
men det gør dem ikke mindre uhyrlige eller mindre i mit navn.
Og du ville omgøre disse ting.
Jeg var lige som dig.
Jeg troede, at jeg kunne redde verden og få den til at se ud, som jeg ville.
Sådan fungerer det ikke.
Jeg kan ikke sige, hvad du skal føle.
Men jeg kan lytte.
Jeg kan stille det ene spørgsmål, der betyder noget.
Hvad kan du leve med? Hvilken byrde kan din samvittighed bære?
Wow, så du er en Elderorm?
Jeg er noget. Det er kompliceret.
Prinsessen. Vi må finde hende.
Jeg må finde hende. Jeg må se hende.
Vent. Den skøre fra baren?
Hun ved, hvad vi må gøre. Det gør hun altid.
-Gøre ved hvad? Davion. -Det hele.
Du vil til Helio-imperiet. Til fods. Fra Haupstadt.
Hey, du er en drage. Drager kan flyve.
Hvad hvis du blev en drage for en kort stund, og…
Ja, han har ikke spist i 20 år.
Nå, ja. Dårlig ide.
Kom, lille mus.
Pas på, hvem du kalder en mus.
Drage eller ej, jeg smadrer dig.
BASERET PÅ VIDEOSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Tekster af: Anne-Li Therese Wallmann