‎UN SERIAL NETFLIX
‎Senatul l-a numit pe unchiul tău regent,
‎iar el l-a numit pe Tihomir vicerege.
‎Tatăl meu?
‎Viu, dar bolnav.
‎Prea bolnav.
‎Taina lui nu mai poate fi tăinuită.
‎Am vești mai rele.
‎Coriel'Tauvi au pornit în ofensivă ‎peste hotar,
‎învinuindu-ne pe noi pentru căderea cerului,
‎spunând că am atacat-o pe Mene însăși.
‎Trebuie să-l văd pe tata.
‎A câta e?
‎Stai! Nu răspunde!
‎Știu. Dar rezultatul e același.
‎E mereu la fel.
‎Nu contează când sau unde pe orbită ‎explodează luna.
‎Totul moare.
‎Totuși, în prima lume, ‎nu s-a întâmplat așa.
‎Distrugerea Lunii a schimbat totul, ‎dar viața a continuat.
‎Îndepărtarea celei de-a doua luni ‎a stabilizat orbita Lunii Smintite.
‎A permis temniței să reziste ‎mult mai mult decât în prima lume.
‎Dar dacă…
‎Aici!
‎Firește!
‎Era un scut.
‎Când a venit sfârșitul, gravitația ei ‎a ocrotit lumea de dedesubt.
‎Mene! Mamă! Și ție ce ți-a făcut?
‎Fugiți!
‎Ce…
‎Coriel'Tauvi dau bir cu fugiții.
‎Râul mărginește vechile hotare.
‎Majoritatea oștilor vor fi trecut înapoi ‎până la căderea nopții.
‎Doar ca să atace iarăși când răsare luna. ‎E mereu la fel.
‎Ziua e a noastră, noaptea e a lor.
‎Ba nu.
‎Acum e altfel. E ceva nou.
‎Se întâmplă dincolo de hotare.
‎O să zbor în recunoaștere ‎peste avanposturi.
‎Poate aflu ce intenționează ‎și îi încurajez.
‎Pentru Ucigașă.
‎Ia stai!
‎E de la generalul Drysi, ‎comandanta Oștii Principatului.
‎Vrea să ne vedem.
‎Ne invită la tratative.
‎Trebuie să mă gândesc.
‎Unchiul tău a trimis oștile pe front
‎cu majoritatea Gărzii Pretoriene.
‎Legiunea lui Tihomir ‎a rămas să apere Orașul Imperial.
‎Să-l „apere”.
‎Nepoată dragă!
‎Bun venit acasă!
‎După atacul Principatului,
‎am trimis Ucigașa ‎și am provocat pierderi substanțiale.
‎Generalul lor ne-a invitat la tratative.
‎Deci lupta se apropie de sfârșit?
‎Retragerea lor miroase a capcană.
‎Oștenii mei se mobilizează deja ‎pentru contraofensivă.
‎Oștenii noștri.
‎Oștenii mei.
‎Să nu ne ciondănim pe semantică!
‎Situația de la hotare nu e ceea ce pare.
‎Cred că elfii s-au retras ‎fiindcă au aflat ce știu eu.
‎Nu suntem amenințați unul de altul, ‎ci de ceva mai grav.
‎Lina va accepta tratativele ‎și poate va negocia un armistițiu.
‎Prințesă, cât ai fost plecată ‎în mica ta aventură,
‎s-a vărsat sânge din Imperium. ‎S-au pierdut vieți.
‎Îți abandonezi postul pe timp de război, ‎te întorci cu idei fără folos
‎și îndrăznești să crezi ‎că știi ce e mai bine pentru toți?
‎Ești la fel de smintită ‎precum bietul meu frate.
‎Consiliul s-a încheiat.
‎Nu înțelege.
‎N-am mai avut atâția Cavaleri Dragon aici.
‎Pentru ce monstruozitate ‎e nevoie de atâtea suflete dârze?
‎Mergem spre miazăzi. ‎Am găsit un șercan în Barrowhaven.
‎Un „curcan”? E primejdios?
‎Șercan! E cel mai primejdios.
‎Cel mai mare dragon.
‎O să-l ucidem înainte să distrugă așezarea ‎și tot ce e în jur.
‎- Dar noi suntem în jur! ‎- Veți fi în continuare în siguranță.
‎- Mi-ar prinde bine încă un rând. ‎- Aduc două!
‎Iar te doare capul?
‎Nu-mi pasă cât de urâte sunt coșmarurile.
‎Trebuie să dormi.
‎Mă descurc.
‎Pari mort și îngropat.
‎Ce a pățit Kaden, ce ai văzut, ‎a fost groaznic.
‎Ai răbdare!
‎Astea sunt din partea casei.
‎Ăsta a fost curcanul?
‎Acolo! De acolo vine!
‎Ajutor!
‎Bram! Ajută-mă!
‎Haideți! Cât de iute puteți!
‎Poftim! Ia-mă de mână!
‎Ce mama mă-sii a fost ăla?
‎Davion!
‎Știu.
‎- Cavalerii! Scutierii, sunt… ‎- Știu.
‎Bram, zi ceva!
‎Aici!
‎Tată! Am venit acasă.
‎Unde e tata?
‎În Turlă, Alteță!
‎Așa a poruncit regentul Shabarra, ‎pentru siguranța împăratului.
‎Sherzi, ai sosit acasă!
‎Mă gândeam la vara ‎în care am cules smochine cu Mirana.
‎Ce frig e azi! Îmi cânți ceva?
‎Eu sunt, tată!
‎Sunt Mirana.
‎Mirana?
‎Da. Trimite după mama ta!
‎Mama s-a dus.
‎Mama s-a dus de ceva vreme.
‎Așa e.
‎S-a stins acum cinci ani.
‎Se fac cinci ani zilele astea.
‎- Mâine se fac cinci ani. ‎- Da.
‎Mâine e ziua.
‎Am nevoie de înțelepciunea ta, tată!
‎De ajutorul tău.
‎Sunt din două lumi, două vieți.
‎Și o tot confund pe una cu alta.
‎Și nu-i nimic, doar că un om a murit.
‎Iar altul…
‎Bărbatul pe care l-am iubit
‎nu e deloc bărbatul pe care l-am iubit.
‎Iar acum mă urăște.
‎Ce e amintire? Ce e închipuire?
‎Lumea e plină de năluci, ‎iar eu sunt singură, tată!
‎M-ai crede dacă ți-aș spune că te înțeleg?
‎O văd pe mama ta peste tot. ‎O văd necontenit.
‎Iar când pleacă,
‎ia întreaga lume cu ea.
‎Îmi amintesc ziua în care a murit mama.
‎Îmi amintesc ziua în care ați murit amândoi.
‎Te-am ținut de mână.
‎Am fost luată din palat.
‎Am plâns cu tine. Ți-am strigat numele.
‎Abia dacă eram femeie.
‎Eram doar o copilă…
‎care nu se putea ajuta pe ea, ‎și nici pe tine.
‎Nu în lumea aia.
‎Și nici în asta.
‎Acum înțeleg. Biata mea copilă!
‎Ai aflat cel mai îngrozitor secret ‎din univers.
‎Părinții noștri, oricât ne-ar iubi,
‎nu ne pot ocroti de orice.
‎Nici noi, pe ei.
‎Iubirea nu înseamnă ‎să creezi o lume perfectă,
‎fără rău și fără durere.
‎Iubirea înseamnă să trăim împreună ‎în lume așa cum e, orice-ar fi.
‎Mâine se fac cinci ani.
‎Cinci ani în cap.
‎Mă gândeam la mama.
‎Mă gândeam de ce a ales ‎să ducă o viață de muritor.
‎De ce a ales moartea.
‎Am întrebat-o înainte să-și dea duhul. ‎Am implorat-o să-mi explice.
‎A zis:
‎„Fi, singura putere în univers ‎e aceea de a privi în față moartea.”
‎Am ieșit valvârtej.
‎Aveam inima frântă.
‎Nu am înțeles. Nu atunci.
‎Cred că înțeleg acum.
‎Până la urmă, niciun zeu, niciun monstru,
‎nicio entitate primordială străveche ‎nu e mai primejdioasă decât disperarea.
‎Trebuie să-ți spun ceva.
‎Am văzut cartea, tată. Am citit-o.
‎Știu ce ai făcut și de ce.
‎Ar trebui să fiu îngrozită, și sunt. ‎Ar trebui să fiu furioasă și sunt.
‎Dar știu cum m-am simțit când a murit mama ‎și când am crezut c-o să mori și tu.
‎Aș fi făcut orice ca să fie altfel.
‎Dar toate astea, pentru mine?
‎Au pierit un multivers ‎și o infinitate de suflete, pentru mine.
‎Doar că nu asta s-a întâmplat. ‎Nu doar asta s-a întâmplat.
‎Nu e nici prima iterație ‎a unui univers remodelat, nici a doua.
‎Nu e nici a zecea, ‎nici a suta, nici a mia.
‎Acest univers este experimentul 12.403.
‎Douăsprezece mii…
‎Creația e un lucru delicat.
‎A fost nevoie de sute de iterații
‎ca să învăț cum să creez ‎un univers stabil.
‎Cele mai multe au murit la vârste fragede, ‎cu stelele clocotind în vid.
‎Dar tu, fiica mea…
‎Când am creat această lume, ‎lumea asta în special,
‎cauzalitatea a fost ‎a doua lecție învățată.
‎Și toate astea, în zadar!
‎Cei Străvechi vor scăpa, ‎Luna Smintită va exploda.
‎Numai că acum va însemna ‎sfârșitul vieții pe planeta asta.
‎Cum am spus, ‎Turnul nostru va supraviețui nimicirii.
‎La fel și tu. La fel și noi.
‎O spui de parcă gândul ar îndrepta ceva,
‎de parcă nu e un coșmar ‎din care nu mă pot trezi.
‎Încă o lume moartă, de dragul meu.
‎Dar pe asta trebuie s-o privesc murind.
‎Tată al Focului!
‎Bine ai venit!
‎Visul meu. M-am întors în vis. ‎Ceea ce înseamnă…
‎Nu ești mort.
‎Și nici nu visezi.
‎Cu timpul, îți vei aminti, așa cum ‎sufletul de jar își amintește de tine.
‎Sufletul de jar.
‎Renăscut în tine.
‎Noi suntem cel ce a fost.
‎Tu ești cel ce este.
‎Un trup se stinge, un trup e ales.
‎Chiar și acum, ‎adevărata ta natură iese la iveală
‎ca să tămăduiască forma ‎pe care tu o numești „eu”.
‎Sufletul de jar.
‎Cu multe vieți în urmă, am ascuns ‎sufletul de jar într-o formă ca a ta
‎ca să-l păcălim pe demonul Teroare.
‎Forma ne-a călăuzit către Ochi.
‎Prințesa.
‎Asta e prințesa!
‎Parte din noi. Parte din tine.
‎Simți adevărul.
‎O simt.
‎Și prințesa…
‎Tot ce a spus ea…
‎Trebuie s-o văd. Să vorbesc cu ea.
‎Un gest zadarnic.
‎Luna se va prăbuși ‎și va distruge această lume.
‎O nouă moarte și o renaștere ‎se vor pogorî asupra noastră.
‎Stai! Despre ce vorbești?
‎Îndepărtați-vă de el!
‎Înapoi!
‎- Ce? Unde e? ‎- Bram!
‎- Ce ai făcut cu Davion? ‎- Bram!
‎Eu sunt.
‎Ajută-mă să omor creaturile astea ‎înainte să mai ucidă pe altcineva!
‎Frații noștri.
‎S-au…
‎S-au sfâșiat între ei.
‎Și tu.
‎Ceea ce i-a schimbat pe oamenii ăia ‎te-a schimbat și pe tine?
‎Nu.
‎E ceva ce o să-ți placă și mai puțin.
‎Nu m-am oprit niciodată să mă gândesc, ‎să ies din mine,
‎să văd lumea asta așa cum e în realitate.
‎Eram atât de hotărâtă să o remodelez ‎ca să mi se potrivească, și…
‎Zei. Teroare. Invocatorul.
‎Eu cu ce mă deosebesc?
‎Îți datorez mai mult.
‎Îți datorez să-ți fie mai bine.
‎Și așa va fi, îți jur!
‎Iertare, Înălțimea Ta. ‎Am ordine de la regentul Shabarra.
‎Tatăl tău are nevoie de tine. ‎Trebuie să-i fii alături.
‎Unchiul meu nu are dreptul ‎să-ți dea asemenea poruncă.
‎Shabarra spune că te-ai smintit.
‎Zice că piatra aia rubinie
‎și șoaptele Oracolului te-au schimbat.
‎Iar Legații sunt de acord.
‎Unchiul tău crede ‎că și Senatul va fi de acord.
‎Și tu? Ești de acord?
‎Nu te împotrivi!
‎O va folosi împotriva ta.
‎O să-ți fie și mai rău.
‎Ești căpitanul Gărzii Pretoriene. ‎Garda slujește familia noastră.
‎Dacă urmezi porunca regentului, ‎înseamnă că ești de acord.
‎Ai intrat în templul Oracolului cineva ‎și ai ieșit altcineva, vorbind prostii.
‎Ai dispărut fără nicio explicație.
‎Am vânat prin atâtea ținuturi potrivnice ‎ca să te aduc acasă.
‎Ce vrei de la mine? Îți sunt loială.
‎Și-ți și port de grijă.
‎Știu că mă port de neînțeles.
‎Nici n-o să încerc să explic,
‎decât că Oracolul mi-a dat de ales.
‎Și văd din ce în ce mai limpede ‎că aleg prost.
‎Nu trebuie să fie o lume perfectă.
‎Dar eu nu sunt prizoniera nimănui.
‎Prințesă, dacă e să te sprijin, ‎atunci trebuie să rămâi.
‎Și trebuie să domnești.
‎Cheamă ce a mai rămas din Gardă!
‎Faceți loc, amărâților!
‎Prințesă?
‎Dă-mi un motiv! ‎Nu țin morțiș să fie întemeiat.
‎În genunchi! Imploră-mă să te iert!
‎Imploră-l pe tata să te ierte ‎și roagă-te să te audă!
‎Roagă-te să fie de ajuns!
‎Aveți două opțiuni.
‎Prima e să vă plecați.
‎Așadar, nu cobori de pe tron.
‎Ce ar spune mama ta?
‎Ar spune că am înțeles în sfârșit ‎la ce s-a referit.
‎Dacă vreau să devin zeiță,
‎trebuie să mă port ca o zeiță.
‎Ghici ce fel de zeiță sunt azi?
‎Toată lumea să se retragă!
‎Nu se vor retrage.
‎Vor lupta.
‎Oștenii ăștia sunt ai mei.
‎Ei or fi, dar ea, nu e.
‎Jos, băieți!
‎Bine ai revenit!
‎Ai avut treabă.
‎Mai multă decât mă așteptam.
‎Ai plecat de pe front.
‎Ai acceptat tratativele.
‎Cineva mi-a spus ‎că nu-s capabilă doar să distrug.
‎- Ți-am greșit în alt vis? ‎- Din contră.
‎Înălțimea Ta!
‎Azi se împlinesc cinci ani.
‎Sherzi?
‎Te aud.
‎Te aud cântând.
‎Tată!
‎Sunt alături de tine.
‎Nu…
‎Nu-i nimic.
‎Mirana!
‎Mama ta e aici.
‎N-o auzi?
‎Cântă pentru noi.
‎Zeiță, mi s-a părut potrivit ‎să vin la tine aici.
‎Cumva, mă simt mai aproape de tine aici ‎decât de Codru.
‎Am petrecut o mie de ani sfidând moartea,
‎crezându-mă stăpâna forțelor cosmice ‎care ne modelează lumea.
‎Acum totul pare găunos.
‎Mai degrabă vrerile unei copile ‎decât magie.
‎Sunt o neghioabă.
‎Te simți neputincioasă.
‎Răspunzătoare.
‎Tata a făcut lucruri monstruoase.
‎Le-a făcut din dragoste,
‎dar asta nu le face mai puțin monstruoase ‎sau mai puțin în numele meu.
‎Și ai vrea să îndrepți lucrurile.
‎Am fost ca tine.
‎Credeam că pot repara lumea ‎și s-o fac să arate așa cum vreau eu.
‎Nu merge așa.
‎Nu-ți pot spune ce să faci ‎sau cum să te simți.
‎Dar te pot asculta.
‎Pot pune singura întrebare care contează.
‎Cu ce poți trăi? ‎Ce povară poate duce conștiința ta?
‎Deci ești un Șercan Străvechi?
‎Sunt ceva. E complicat.
‎Prințesa. Trebuie s-o găsim.
‎Trebuie s-o găsesc. Trebuie s-o văd.
‎Stai! Pe smintita aia din tavernă?
‎Ea o să știe ce să facă. Mereu știe.
‎- În legătură cu ce? Davion! ‎- Cu tot.
‎Vrei să te duci până în Helio Imperium. ‎Pe jos. Din Haupstadt.
‎Ești dragon! Dragonii pot zbura.
‎Ce-ar fi să devii dragon puțin și…
‎Da, n-a mâncat de 20 de ani.
‎Da, ai dreptate. Proastă idee.
‎Hai, șoricel!
‎Ia vezi pe cine faci tu șoricel!
‎Dragon sau nu, te fac una cu pământul!
‎BAZAT PE JOCUL VIDEO ‎DOTA 2‎ CREAT DE VALVE
‎Subtitrarea: Clara Lițescu