СЕРІАЛ NETFLIX
Сенат призначив вашого дядька Регентом,
а Тихомира — його намісником.
Мій батько?
Живий, але хворіє.
Сильно хворіє.
Його тайна перестала бути тайною.
Усе ще гірше.
Корієлтауві перешли кордон і напали.
Стверджують, що це ми відповідальні за небо, що впало.
Що ми напали на саму Мену.
Я маю побачити батька.
Це скільки?
Зачекай. Не відповідай.
Я знаю. Просто результат той самий.
Завжди той самий,
незалежно від того, коли або в якому місці на орбіті вибухає місяць.
Усе вмирає.
Проте в першому світі такого не сталося.
Знищення місяця все змінило, але життя тривало.
Видалення другого місяця стабілізувало орбіту Скаженого місяця.
Це дозволило в’язниці протриматися набагато довше, ніж у першому світі.
А що, якщо…
Ось так.
Авжеж!
Він став щитом.
Коли настав кінець, його гравітація захистила світ під ним.
Мене. Мати. Що це зробило з тобою?
Втікайте!
Що за…
Корієлтауві втікають.
Річка є демаркаційною лінією старих кордонів.
Їхні основні сили перейдуть її, повертаючись назад, до заходу сонця.
Лише для того, щоб знову напасти, коли зійде місяць. Завжди одне й те саме.
День наш, а ніч — їхня.
Ні.
Цього разу все інакше. Це щось нове.
Це відбувається по всьому кордоні.
Я посилю розвідку над їхніми передовими позиціями.
Може, зрозумію їхні наміри і використаю їх на свою користь.
Для Переможниці.
Чекайте.
Це від генерала Друсі, командувача армії Князівства.
Вона хоче зустрітися.
Пропозиція перемовин.
Мені треба подумати.
Ваш дядько відправив на фронт регулярне військо
разом із більшістю гвардійців Преторії.
На захисті Імперіал-Сіті залишився приватний легіон Тихомира.
На його «захисті».
Люба племіннице!
Вітаю вдома.
Після нападу Князівства
ми залучили Переможницю і завдали ворогам значних утрат.
Кажуть, їхній генерал запропонувала перемовини.
Отже, битва добігає кінця?
Їхній відхід схожий на пастку.
Мої солдати вже мобілізуються для контратаки.
Наші солдати.
Мої солдати.
Не будемо прискіпуватися до семантики.
Ситуація на кордоні не така, як здається.
Я думаю, ельфи відійшли, бо дізналися про те, що знаю я.
Не ми загрожуємо одне одному, а щось значно більше загрожує нам.
Ліна погодиться на перемовини і, за можливості, домовиться про перемир’я.
Принцесо, поки ви були зайняті своєю маленькою пригодою,
пролилася кров підданих Імперіуму. Були втрачені життя.
Ви покинули своє місце під час війни, повернулися з цими даремними ідеями
і маєте нахабність думати, що знаєте, що краще для нас усіх?
Вочевидь, ви така ж божевільна, як і мій бідний брат.
Нараду завершено.
Вона не розуміє.
Тут ніколи не було так багато Лицарів Дракона.
Яка така жахлива примха богів потребує стільки сміливців?
Ми йдемо на південь. Знайшли елдвірма у Барроухевені.
«Старий хробак» настільки небезпечний?
Елдвірм. Він украй небезпечний.
Найбільший вид дракона.
Ми збираємося його вбити, перш ніж він знищить це містечко й усе навколо.
-Навколо нього живемо ми. -І ви й надалі будете в безпеці.
-Мені не завадить ще одна чарка. -Наллю тобі дві.
Знову болить голова?
Мені все одно, наскільки жахливі твої сни.
Тобі треба поспати.
Я в нормі.
Виглядаєш не дуже.
Те, що сталося з Кейденом, те, що ти бачив, — це жахливо.
Але час лікує.
Це — за рахунок бару.
Це був старий хробак?
Он воно! Летить звідти!
Допоможіть!
Брам! Допоможи мені!
Давай, вилазь якомога швидше!
Ось, хапайся за мою руку.
Що це в біса було?
Девіон.
Я знаю.
-Лицарі, зброєносці, вони всі… -Я знаю.
Брам! Брам, де ти?
Я тут.
Батько. Я вдома.
Де мій батько?
У Шпилі, ваша високосте.
Регент Шабарра віддав такий наказ заради безпеки Імператора.
Шерзі, ти вдома.
Я якраз думав про те літо, коли ми збирали інжир з Міраною.
Сьогодні так холодно. Заспіваєш мені?
Це я, батьку.
Це Мірана.
Мірана?
Так. Поклич матір.
Мати померла.
І вже давно.
Так.
Померла п’ять років тому.
П’ять років, майже день у день.
-Завтра буде п’ять років. -Так.
Завтра той самий день.
Мені потрібна твоя мудрість, батьку.
Твоя допомога.
Я живу два життя у двох світах.
І я постійно плутаю один з одним.
Це нічого, але помер чоловік.
А ще один чоловік…
чоловік, якого я кохала,
зовсім не той, кого я кохала.
І тепер він мене ненавидить.
Що — спогади, а що — вигадка?
Світ повний привидів, а я — сама, батьку.
Те мені повіриш, доню, якщо я скажу, що я тебе розумію?
Я всюди бачу твою матір. Не можу перестати її бачити.
А коли вона йде,
вона забирає із собою весь світ.
Я пам’ятаю той день, коли мама померла.
Я пам’ятаю день, коли ви обоє померли.
Я тримала тебе за руку.
Мене забрали з палацу.
Я плакала з тобою. Я звала тебе.
Я була такою молодою.
Просто маленькою дівчинкою…
яка не могла допомогти ні їй, ні тобі.
Не в тому світі.
І не в цьому.
Тепер я розумію. Бідолашна моя дівчинко.
Ти дізналася найжахливішу таємницю всесвіту.
Наші батьки, як би вони нас не любили,
не можуть захистити нас від усього.
А ми не можемо захистити їх.
Любов — це не про те, як створити ідеальний світ,
у якому не буде ні шкоди, ні болю.
Любов — це життя разом у такому світі, яким він є, і що буде, то буде.
Завтра буде п’ять років.
Рівно п’ять років.
Я думала про маму.
Про те, чому вона обрала смертне життя.
Чому вона обрала смерть.
Колись, ще до кінця, я її спитала про це, просила пояснити.
Вона сказала:
«Фі, прийняття смерті — це єдиний прояв справжньої сили у всесвіті».
Я пішла, розлючена.
Моє серце було розбито.
Тоді я її не зрозуміла.
Думаю, тепер я її розумію.
У кінці ані боги, ані монстри,
ані стародавні первинні сили не є небезпечнішими за розпач.
Є дещо, що ти маєш знати.
Я бачила книгу, тато. Я її прочитала.
Я знаю, що ти зробив і чому.
Я мала б жахнутися цього, і я нажахана, я мала б розгніватися, і я розгнівана.
І все ж, я знаю, що я відчувала, коли померла мама, і міг померти ти.
Я б зробила все, що завгодно, щоб це змінити.
Але все це, і заради мене?
Мультивсесвіт і безліч загублених життів заради мене.
Але це не так. Тобто, не зовсім так.
Це не перший варіант заново створеного всесвіту і не другий.
Не десятий, не сотий і не тисячний.
Цей всесвіт є експериментом номер 12 403.
Дванадцять тисяч…
Створення — це делікатна справа.
Знадобилися тисячі спроб,
просто щоб зрозуміти, як створити стабільний всесвіт.
Більшість померли невдовзі після народження, зірки зникали в порожнечі.
Але ти, доню.
Під час створення цього, саме цього світу
я отримав другий урок — причина й наслідок.
І все це марно.
Стародавні вирвуться на волю, Скажений Місяць вибухне.
Лише тепер це означає кінець всього життя на цій планеті.
Як я й казав, наша Вежа переживе голокост.
Як і ти. Як і ми.
Ти кажеш так, ніби ця думка це виправдовує,
і це не буде кошмаром, від якого неможливо прокинутися.
Ще один загиблий світ, і все заради мене.
А мені доведеться дивитися, як він помирає.
Батько вогню!
Вітаю.
Мій сон. Я повернувся у свій сон. Що означає…
Ти не помер.
І не спиш.
Свого часу ти пам’ятатимеш, як пам’ятає тебе бурштинова душа.
Бурштинова душа.
Знову народжена в тобі.
Ми — це він у минулому.
Ти — це він теперішній.
Оболонка помирає, оболонку обирають.
Навіть зараз твоя рідна природа постає,
щоб зцілити форму, яку ти звеш «собою».
Бурштинова душа.
Багато життєвих циклів тому ми сховали бурштинову душу у форму типу твоєї,
щоб обдурити демона Террорблейда.
Форма перенесла нас до Ока.
Принцеса.
Це принцеса.
Частина нас. Частина тебе.
Ти відчуваєш правдивість цього.
Я… Я її відчуваю.
І принцеса…
Усе, що вона казала…
Я маю її побачити. Поговорити з нею.
Марна справа.
Місяць розвалиться і знищить світ.
Нас усіх чекає смерть і нове народження.
Зачекай. Про що ти?
Не підходьте до нього!
Назад.
Назад!
-Що? Де він? -Брам.
-Що ти зробив з Девіоном? -Брам.
Це я.
Допоможи мені вбити цю нечисть, доки вона не вбила ще когось.
Наші брати.
Вони просто…
Розірвали один одного.
А ти.
Те, що змінило всіх цих людей, на тебе теж вплинуло?
Ні.
Це було щось, що тобі сподобається ще менше.
Я ніколи не зупинялася, щоб подумати, вийти за свої межі,
побачити цей світ таким, яким він є.
Я була так зациклена на тому, щоб змінити його під себе, і…
Боги. Террорблейд. Інвокер.
Чому я інша?
Я в боргу перед тобою.
Я маю ставитися до тебе краще.
І ти все отримаєш, клянуся.
Перепрошую, ваша високосте. Я маю наказ Регента Шабарри.
Ви потрібні вашому батькові, як ніколи. Ви маєте бути поруч з ним.
Мій дядько не має повноважень давати тобі такий наказ.
Шабарра каже, що ви божевільна.
Каже, контакт із червоним каменем
і поради Оракула, які він вам нашіптує, змінили вас.
І легати з ним згодні.
Він вважає, що Сенат також з ним погодиться.
А ти? Ти з цим згодна?
Не опирайтеся.
Він використає це проти вас.
Зробить так, щоб вам було гірше.
Ти — капітан Гвардії Преторії. Гвардія служить нашій родині.
Якщо ти виконуєш наказ Регента, то тільки тому, що ти з ним згодна.
Ви увійшли до Храму Оракула однією, а вийшли іншою, верзете нісенітниці.
Ви зникли, нікому нічого не пояснивши.
Мені довелося пройти сотні миль по ворожій території, що повернути вас додому.
Що ви хочете від мене? Ви маєте мою відданість.
І мою турботу.
Я знаю, моя поведінка здається дивною.
Я навіть не намагатимуся пояснити,
лише скажу, що Оракул поставив мене перед вибором.
І я все краще розумію, що зробила невірний вибір.
Світ не має бути ідеальним.
Але я не в тюрмі.
Принцесо, якщо я вас підтримаю, Ви маєте залишитися.
І маєте бути лідером.
Збери залишки Гвардії.
Відійдіть, жалюгідні мерзотники!
Принцеса?
Лише дайте мені привід. Не обов’язково добрий.
На коліна. Благай про моє прощення.
Благай про прощення мого батька і молися, що він тебе почує.
Молися про те, щоб цього було достатньо.
У вас є два варіанти.
Перший — покоритися.
От тобі й не хотіла на трон.
Що сказала б ваша мати?
Вона сказала б, що я нарешті розумію, що вона мала на увазі.
Якщо я маю стати богинею,
мушу поводитися, як богиня.
Догадайся, якою богинею я є сьогодні?
Ви всі, не втручайтеся!
Вони не послухають.
Вони битимуться.
Ці солдати належать мені.
Можливо, вони тобі й належать, а вона — ні.
Схиліть голову, хлопці.
З поверненням.
А ти часу не гаяла.
Справ більше, ніж я очікувала.
Ти залишила фронт.
Ти сама погодилася на перемовини.
Хтось мені сказав, що я здатна не тільки руйнувати.
-Я підвела вас в іншому сні? -Навпаки.
Ваша високосте?
Рівно п’ять років тому.
Шерзі?
Я тебе чую.
Я чую, як ти співаєш.
Батьку!
Батьку.
Батьку, я з тобою.
Усе…
Усе гаразд.
Мірана.
Твоя мати тут.
Хіба ти її не чуєш?
Вона співає для нас обох.
Богине, я подумала, що прийти до вас сюди буде доречним.
Тут я почуваюся якось ближчою до вас, ніж у Лісі.
Я тисячі років кидала виклик смерті,
прикидалася повелителькою космічних сил, що визначають наш світ.
Тепер я відчуваю порожнечу.
Ніби то була не магія, а забаганки маленької дівчинки.
Я така дурепа.
Ти почуваєшся безсилою.
Відповідальною.
Мій батько зробив жахливі речі.
Він робив їх заради любові,
але через це вони не стають менш жахливими або менш пов’язаними зі мною.
А ти б усе це виправила.
Я була така сама, як ти.
Гадала, що зможу виправити світ і зробити його таким, як я хочу.
Це та не працює.
Я не можу сказати тобі, що робити або відчувати.
Але я вмію слухати.
Я можу поставити одне запитання, яке має значення.
З чим ти можеш жити? Який тягар витримає твоє сумління?
Отакої! Отже, ти — це елдвірм?
Я — щось. Це складно пояснити.
Принцеса. Ми маємо її знайти.
Я маю її знайти. Я маю її побачити.
Зачекай. Оту божевільну з бару?
Вона знатиме, що робити. Вона завжди знає.
-Робити з чим? Девіон. -З усім цим.
Ти хочеш піти до Геліо Імперіуму. Пішки. З Гаупштадту.
Слухай, ти ж дракон. Дракони літають.
Може, станеш ненадовго драконом і…
Еге ж, він не їв 20 років.
А так, авжеж. Погана ідея.
Пішли, мишеня.
Гей, думай, кого ти мишею обзиваєш.
Дракон ти чи ні, я тебе поборю.
ЗАСНОВАНО НА ВІДЕОГРІ DOTA 2 ВІД VALVE
Переклад субтитрів: Олена Ківшик