SERIÁL NETFLIX
Jsem v pořádku.
Je to…
To je divné, Králíčku.
Duše Praještěrů.
Cítím je a slyším je.
Zpívají.
Harmonie stvoření.
Tati.
Původní proces byl poněkud složitější a zbytečně násilný.
Chtěla jsem jen vědět, jak to funguje.
Potřebovala jsem to vědět.
Nepřišel jsem tě zastavit.
Chci tě učit.
Soustřeď se.
Najdi Praještěry.
Mají hmotu…
a tvar.
Jako bych se jich mohla dotknout.
Protože můžeš.
Nalákej je k sobě.
Je to bezpečné.
Až nadejde čas, už tě nebudou moct zastavit.
Teď si představ svět, jaký bys chtěla mít.
Ale nejdřív musíš tenhle nechat zemřít.
To nechápu.
Už v něj nedoufej.
Jen…
si to přej.
Bolí to.
Nemůžu.
Ale tohle přece chceš.
Máš tu moc.
Odešli vše, co miluješ, do neexistence.
Pamatuj, že tohle budeš dělat stále dokola, dokud neovládneš Prahuť.
Já to nechci. Nikdo by to nechtěl!
Vůbec nikdo.
A tím lekce končí.
Davione.
Hej, vrať se ke mně.
Šli jsme a tys prostě zastavil.
Možná jsi viděl draka, nebo několik draků,
ale pak mi došlo, že ne. Na obloze ani mrak ani drak.
To „já jsem Praještěr“ je den ode dne divnější.
Něco jsem viděl. Někoho.
Dívku.
Neřekla ani slovo.
Ani nevím, co chtěla.
No, tak to je… lepší?
Rozhodně je to něco.
Počkat, další tajemná dívka?
Jak je to možný?
Marci, miluju tě. Promiň, miluju…
Pozvedněte zrak! Její císařské Veličenstvo Mirana,
Božská sluneční císařovna!
Pohleďte do jejího světla.
Sláva její Výsosti!
Vím, že máš obavy. Nemusíš.
Těžko se to vysvětluje.
Když se tohle stalo v tom druhém světě, nebylo to takhle.
Ale jsem ráda.
Jsem vděčná, že tu jsi, abys se mnou tento den sdílela.
Další nadějný výsledek.
Vězení se dá udržet i se zlomkem síly draků.
Kapka vody z oceánu.
Vím, že máš obavy.
Prahuť to jen zhoršuje.
Ale…
nic to nezlepšuje.
Budiž.
Svět kolem nás se rozpadá.
Padají království, mizí civilizace,
celé oblasti jsou neobyvatelné.
V budoucnu budou podobné tragédie jako Haupstadt,
ale my vytrváme.
Budeme bojovat, pomáhat a znovu budovat.
Většina té země je daleko za našimi hranicemi.
Nemůžeme být všude, ani tam, kde by nás viděli rádi.
Luna chce asi říct,
že císařská armáda je už tak vyčerpaná.
Příměří, nebo ne.
Ne, máš pravdu. Vojsko není řešení.
Ale spojenectví, spolupráce se Společenstvím stínů.
Stará nenávist jen přinese zkázu.
To řekněte elfům. To oni nás napadli.
Vím, kdo na koho zaútočil.
Je to nový svět.
Jsme si vědomi služeb, které nám Dračí tvrz poskytuje
a vás všech si velmi vážíme.
Ale pokud se nejedná o naléhavý případ,
okamžitou audienci vám nezařídím.
To vám právě říkám.
Sakra.
Vidím, že se znáte. Mohu?
Musím s ní mluvit.
Hele, já to chápu.
Sice jsme se nerozloučili jako přátelé,
ale je tu pár věcí, které princezna musí…
Císařovna.
Císařovna to musí vědět.
Vysvětlím to jinak.
Hodně se změnilo.
Věř mi, na to si nezvykneš.
- Dračí rytíři. - Vaše Veličenstvo.
Mirano.
Rád tě vidím.
Je to zvláštní, cítím se jako já.
Jako vždycky.
Ale mám jiné myšlenky, jiné vzpomínky. Jako…
Nevím.
- Cizí sen. - Jo.
O tom, na čem záleží mně, tedy jemu, tomu druhému Davionovi.
- O tom, co cítil… - Ty to cítíš také.
Dívám se na tebe a…
Bože, nic z toho není skutečné, že ne?
Byl to jeho život, ne můj.
„Iluze života“, jak říká Slyrak.
Připadá ti tohle jako iluze?
Chci, abys věděla, že kdybych to byl já a ne ty,
neudělal bych nic jinak než ty.
- Ani jedinou zatracenou věc. - Smířila jsem se s tím.
Žiju svůj život.
Takže nevíš, co se děje s měsícem a s celým světem.
Tohle se stalo i s prvním světem před dávnou dobou.
Přežili jsme. Tenhle svět přežije.
Ne, nepřežije.
Za pár měsíců bude všechno tohle, celá planeta, pryč!
Ať se ti to líbí nebo ne, je to tak.
A mé řešení se ti asi nebude líbit o moc víc.
Květy už se nestáčí za měsícem.
Umírají.
Je to jejich přirozenost. Nemůžeme to změnit.
Ale můžeme chtít.
Ano. Čekáním na pravdu.
Chápu.
V tomto údolí nejsou žádná tajemství, přede mnou ne.
A Prahuť není vhodná hračka pro další pokusy.
Ani pro tebe.
Nevidím na tom nic špatného.
Kdybys v tom neviděla nic špatného, nesnažila by ses to tajit.
Ani se mě nezeptáš, co jsem zjistila.
Zjevně nic.
Nemusíme předělávat vesmír ani porážet Antiky!
- Jen musíme ten problém vyřešit. - Vyřešit?
Draky využijeme, místo toho, abychom je zabili.
Využijeme dost z jejich síly
k posílení bytosti, která zadržuje Antiky
a obnovíme celistvost měsíce.
- Získáme čas pro trvalé řešení. - Nemožné.
Aspoň předstírej, že o tom přemýšlíš.
Filomeno, Prahuť tě může zabít.
Je to magie, ale není to zadarmo.
Vysává ti energii a život.
Ráda to risknu.
Probudí to Praještěry a jejich potomky.
Budou zuřit, žrát a pak přijdou sem.
Až nám zbyde jen jedna tragická možnost.
Vyměnila bys hrůzu za hrůzu.
To odmítám přijmout!
A taková je tvá přirozenost.
Jestli máš další neškodná tajemství, tak se o ně poděl.
Musím mu to říct, že jo?
Jen bych ráda věděla jak.
Nový měsíc.
Málem bych zapomněl.
Čas na truchlení a vzpomínky na mrtvé.
Náboženské praktiky, které jsem…
odpusť mi, bohyně, nikdy neviděl.
Možná bys měl.
Dračí rytíř, tvůj Dračí rytíř. Na toho jsem také málem zapomněl.
Ty nezapomínáš na nic. Nikdy.
Jen už pro tebe není důležitý.
Ale pro mě je důležitý velmi.
Nestihla jsem se rozloučit.
Udělal jsi, co jsem chtěla?
Přiznal jste se Filomeně?
- To nebylo nutné. - Věděla to?
Chytrá, jako její otec.
Má nadanou mysl, ale její srdce je to, co přináší výsledky.
I v tom je po otci.
Já svou dceru znám. Filomena je tvrdohlavá a nelítostná.
Využije všech svých zdrojů,
ale selže tak jako já.
Stala se nebezpečnou sama sobě.
Tak proto jsi tady.
- Filomena ti naslouchá. - Protože já naslouchám jí.
Jestli ji chceš zachránit, přestaň s ní bojovat.
Pomoz jí. Buď jejím otcem.
Promiň, Marci. Nechtěla jsem tě vzbudit.
Davion má pravdu. Jeho řešení nenávidím.
Pomoc od Vyvolávače?
Jsem pokrytec?
Všechny mé povýšené řeči o starých nenávistech
a já si tu hýčkám ti nejstarší ze všech.
Měsíční ďábel.
On musí vědět, co se děje.
To, že to ještě nevyřešil, naznačuje, že nemá prostředky,
ale možná má představu, co se dá dělat.
Na druhou stranu je to všechno jeho výtvor, tahle realita…
Možná je to přesně to, co chce.
Je možné, že i tahle noční můra je jeho výtvor.
Ale na ničem z toho nezáleží, že ne?
Ať už to byl jeho výtvor nebo ne,
musíme pochopit, proti čemu stojíme.
Máš pravdu. Vždycky máš pravdu.
To je ten výraz.
- Jaký výraz? - Ten, který teď máš.
Nakloníš hlavu, skrčíš obočí.
Znamená to, že se bojíš jak čert, ale stejně něco uděláš.
Moje druhé já to vídávalo často.
V minulosti to byla chvíle modlitby,
ale dnes vesmír zařídil věci tak, že se nemám ke komu modlit.
Pamatuju si celý jeho život.
Pamatuju si, jak zemřel.
Poslední, co viděl, jsi byla ty.
Tvoje tvář.
To mu stačilo.
Tys mu stačila. Nemusel se modlit.
Připravte se.
A sakra! Vážně to…
uděláme?
Přišli jste ke mně bez pozvání!
Musíme si promluvit s vládcem tohoto místa.
Ty?
Ty jsi ona, já tě znám.
To je ta tajemná dívka.
Planoucí praještěr.
Otec říkal, že draci možná zareagují,
ale představoval si jistě jinou reakci.
Tvůj otec?
Pokud jste přišli za ním, přišli jste marně.
On vám nepomůže.
Ale třeba si my můžeme pomoct navzájem.
Neúspěšná představa se opakuje.
Jen já mohu udržet jednotu a toto vězení!
Nepřišel jsem s tebou bojovat ani pacifikovat Antiky.
Přišel jsem zatáhnout oponu.
Nedovolím další narušení jednoty!
Zanech snah!
Vězení bude zachováno.
Úlomky budou svázané.
Ty budeš zničen. Tvá moc nic neznamená.
Disponuji mocí větší než ta moje.
Osvobodím tě od tvého břemene a tvé pány zbavím okovů!
Ne!
Rozdělení nemůže být možné!
Já nesmí být ztraceno.
Zůstává jen hněv Prvotní mysli.
Nechť započne konec.
Můj otec použil Pilíře stvoření k přetvoření vesmíru.
Věřím, že je můžeme použít k důstojnějším účelům.
Obnovit celistvost rozpadlého měsíce.
Ten stroj.
Znám ho. Viděla jsem ho v Jámě padlých.
Prahuť? Tys ji viděla?
Byla jsem tam. Všechno si pamatuju.
Zajímavé.
Ta, kterou jsi viděla ty, potřebuje, abychom my ovládali dračí duše.
Tahle k nim má přímý přístup.
A tím přístupem myslíš…
Že je zabije, ano.
Ale nemusí. Můžeme jejich sílu pouze čerpat.
Využít ji, aniž bychom je zničili. Jen tolik, abychom úkol splnili.
Na tom už nezáleží.
Pražalářník je pryč a bytosti již nelze zastavit.
Zničení měsíce je již předurčené.
Brzy nebude co opravovat.
Nemohu změnit tvou přirozenost,
ale ten problém vyřešit mohu.
Otče, cos to udělal?
Ať to bylo cokoli, napraví to.
I Selemene věděla, že není chytré mě napadnout v mém vlastním domě.
Ne, takhle ne!
Tohle je můj domov.
A já nepotřebuju ničí ochranu.
A už s tebou nebudu smlouvat.
Jak chceš.
Mirano!
Jsi mladá bohyně.
Dny stará, sotva jsi otevřela oči. Teprve se učíš batolit.
Jsi nicka.
Tady, daleko od slunce, které ti dává moc, nejsi ani to.
Nemůžu je zadržet.
- Co jsou sakra zač? - Chce, abych vás chránila.
Aby mě tím rozptýlil. To znamená, že máme čas.
Dělej, co je třeba!
Připravte se, budeme bojovat!
Co…
- Co můžu dělat? - Sledovat nebe!
Ale princezno…
V mnoha vesmírech, které znám, jsi jedinečná.
Stejně tak jako já prokletá bolestí ztracených věcí,
o kterých se nedá říct, že by vůbec kdy existovaly.
Pokud tě to uklidní, nikdy jsem nebyl tvůj nepřítel.
Nikdy jsem ti nechtěl ublížit.
Asi víš, jaké to je, když někoho tak moc miluješ…
Neexistuje oběť, kterou bys nepřinesla,
hřích, který bys nespáchala, abys je ochránila.
Myslím, že to víš.
Protože jsi mě pronásledovala přes hranice reality,
abys obnovila to, cos ztratila.
A teď o to všechno přijdeš…
znovu a naposledy.
To ne!
Už je pozdě.
Co to sakra děláš?
Jedinou věc, ve které jsem dobrá.
Myslíš si, že jsem zrůda. Já vím.
Ale ty bys udělala totéž.
Udělal by to každý.
PODLE VIDEOHRY DOTA 2 OD VALVE
Překlad titulků: Lucie Mandziuková