EN NETFLIX-SERIE
Det går bra.
Det…
Det er rart, kanin.
Eldwyrm-sjelene.
Jeg kan føle dem, høre dem.
De synger.
Skapelsens harmoni.
Pappa.
Den opprinnelige prosessen var mer komplisert og unødvendig voldelig.
Jeg ville bare vite hvordan det fungerte.
Jeg måtte vite det.
Jeg er ikke her for å stoppe deg.
Jeg er her for å lære deg.
Strekk ut med tankene.
Finn Eldwyrmene.
De har masse…
…form.
Det er nesten som om jeg kan ta på dem.
Fordi du kan det.
Trekk dem til deg.
Det er helt trygt.
Om øyeblikket kommer, er det for sent for dem å stoppe deg.
Nå må du forestille deg verden slik du vil ha den.
Men først må du gi slipp på denne.
Jeg forstår ikke.
Gi slipp på alt håp for den.
Bare…
…ønsk den bort.
Det gjør vondt.
Jeg kan ikke.
Men det er dette du vil.
Du har makten.
Ønsk alt du elsker til ikke-eksistens.
Vit at du vil gjøre dette igjen og igjen til du mestrer Smien.
Jeg vil ikke dette. Ingen kan ønske seg denne.
Ingen i det hele tatt.
Dermed er timen over.
Davion.
Hei, kom tilbake til meg.
Vi gikk, og du stoppet.
Kanskje du hadde sett én eller flere luftdrager,
men så innså jeg at himmelen var klar og blå.
"Jeg er Eldwyrm"-greia blir litt rarere hver dag.
Jeg så noe. Noen.
En jente.
Hun sa ingenting.
Jeg vet ikke engang hva hun ville.
Er det bedre?
Det er helt klart noe.
Vent, enda en mystisk jente?
Er det en greie?
Å, Marci, jeg elsker deg. Beklager, jeg elsker…
Vend blikket mot Hennes Keiserlige Majestet Mirana,
Solens keiserinnegud.
Se inn i lyset hennes.
Hyll Hennes Majestet!
Jeg vet at du er bekymret. Ikke vær det.
Det er vanskelig å forklare.
Da dette skjedde i den andre verdenen, skjedde det ikke slik.
Men jeg er glad.
Jeg er takknemlig for at du er her for å dele denne dagen med meg.
Nok et oppmuntrende resultat.
Det kan stoppes med en brøkdel av dragens makt.
En dråpe vann fra havet.
Jeg vet at du er bekymret.
Smien gjør det verre.
Men…
…ingenting gjør det bedre.
Det får så være.
Verden faller i grus rundt oss.
Kongeriker faller, sivilisasjoner forsvinner,
hele regioner har blitt ubeboelig.
Det vil bli flere Haupstadt-er i fremtiden,
men vi skal holde stand.
Vi skal kjempe, gi hjelp og bygge opp igjen.
Mesteparten av jorda er langt utenfor våre grenser.
Vi kan ikke være overalt, selv ikke der vi kan være ønsket.
Luna prøver nok å si
at imperiets hær allerede er smurt tynt.
Våpenhvile eller ei.
Nei, du har rett. En hær løser ingenting.
Men en allianse, et samarbeid med Shadow-herredømmet.
Gammelt hat vil bare ødelegge.
Si det til alvene. De angrep oss.
Jeg vet hvem som angrep hvem.
Det er en ny verden der ute.
Vi er klar over tjenesten Dragefortet gjør,
og vi har stor respekt for dere.
Men i når det ikke er krise,
kan jeg dessverre ikke tilby umiddelbar audiens.
Det er det jeg sier.
Faen.
Jeg ser at dere kjenner hverandre. Skal jeg?
Vent, jeg må snakke med henne.
Jeg skjønner.
Vi skiltes ikke som venner akkurat,
men det er noen ting prinsessen må…
Keiserinne.
Keiserinnen må få vite.
La meg forklare på en annen måte.
Mye har endret seg.
Tro meg, du blir ikke vant til det.
-Drageridder. -Deres Majestet.
Mirana.
Det er godt å se deg.
Det er så rart, jeg føler meg som meg.
Den jeg alltid har vært.
Men jeg har andre tanker, andre minner. De er…
Jeg vet ikke.
-En fremmeds drøm. -Ja.
Det som betyr noe for meg, for ham, den andre Davion.
-Det han følte… -Du føler det også.
Jeg ser på deg og…
Herregud, så det er ikke ekte?
Det var hans liv, ikke mitt.
"Kjød-illusjonen", sier Slyrak.
Føles dette som en illusjon?
Du skal vite at om det hadde vært meg, om det var meg istedenfor deg,
hadde jeg ikke gjort noe annerledes enn deg.
-Ikke en eneste pokkers ting. -Jeg har funnet fred.
Jeg skaper meg et liv.
Da vet du virkelig ikke hva som skjer med månen og verden.
Dette skjedde i den første verdenen for lenge siden.
Vi overlevde. Denne verdenen vil overleve.
Nei, den vil ikke det.
Om noen måneder vil alt dette, hele denne planeten være borte.
Det er sant enten du liker det eller ei.
Og jeg tror ikke du vil like min løsning noe særlig bedre.
Blomstene følger ikke lenger månen.
De dør.
Det ligger i deres natur. Vi kan ikke endre det.
Men vi kan ønske det.
Ja. Jeg venter på sannheten.
Man har empati.
Det finnes ingen hemmeligheter i denne dalen. Ikke fra meg.
Smien er ikke rett sted for å fortsette å eksperimentere.
Ikke engang for deg.
Det kan vel ikke skade.
Om du ikke tror det skader, hadde du ikke prøvd å holde det hemmelig.
Du gidder ikke engang å spørre meg om hva jeg har lært.
Tydeligvis ingenting.
Vi trenger ikke å gjenskape universet og bekjempe De eldgamle.
-Vi må bare håndtere problemet. -Håndtere det?
Vi tapper dragene istedenfor å drepe dem.
Vi bruker akkurat nok av kraften
for å styrke vesenet som holder tilbake De eldgamle,
og reparere månens fysiske struktur.
-Vi kjøper tid til en permanent løsning. -Umulig.
Du kan iallfall late som du tenker på det.
Filomena, Smien kan drepe deg.
Det er magi, men ikke gratis.
Det tapper deg for energi og liv.
Jeg tar gjerne sjansen.
Og det vil vekke Eldwyrmene og barna deres.
De vil rase, spise, og så komme hit.
Da står vi igjen med en utenkelig utvei.
Du bytter skrekk mot skrekk.
Jeg nekter å akseptere det.
Og det er din natur.
Hvis du har flere harmløse hemmeligheter, foreslår jeg at du deler dem.
Jeg må fortelle ham det, ikke sant?
Skulle ønske jeg visste hvordan.
Nymånen.
Jeg hadde nesten glemt den.
En tid for å sørge og minnes de døde.
En religiøs skikk som…
Tilgi meg, Gudinne, jeg har aldri sett den.
Kanskje du burde det.
Drageridderen din. Jeg hadde nesten glemt ham også.
Du glemmer aldri noe.
Han er bare ikke relevant for deg lenger.
Han er ganske relevant for meg.
Jeg fikk aldri tatt farvel.
Har du gjort som jeg ba om?
Har du tilstått overfor Filomena?
-Det var ikke nødvendig. -Visste hun det?
Smart, som faren sin.
Et begavet sinn, men hjertet vil ta overhånd.
Også som faren sin.
Jeg kjenner datteren min. Filomena er sta og nådeløs.
Hun vil bruke alle ressurser hun har,
men hun vil feile, akkurat som jeg feilet.
Hun har blitt en fare for seg selv.
Så det er derfor du er her.
-Filomena hører på deg. -Fordi jeg hører på Filomena.
Du må slutte å kjempe imot henne om du vil redde henne.
Hjelp henne. Vær faren hennes.
Beklager, Marci. Jeg mente ikke å vekke deg.
Davion har rett. Jeg hater løsningen hans.
Hjelp fra Besvergeren.
Er jeg en hykler?
All min høysinnede prat om gammelt hat,
mens jeg pleier det eldste av dem alle.
Månedjevelen.
Han må vite hva som skjer.
Det at han ikke har løst det, tyder på at han mangler midler,
men han kan ha en idé om hva som kan gjøres.
Men alt dette er hans design. Denne virkeligheten…
Det kan være nøyaktig dette han vil.
Kanskje dette marerittet også er hans design.
Men det spiller vel ingen rolle?
Hans design eller ei,
vi må forstå hva vi står overfor.
Du har rett. Du har alltid rett.
Der er det blikket.
-Hvilket blikk? -Det du får.
Du bøyer hodet, rynker brynene.
Det betyr at du er livredd, men gjør noe likevel.
Den andre meg så mye av det.
Før i tiden ville dette vært et øyeblikk for bønn,
men i dag har universet ordnet det slik at jeg ikke har noen å be til.
Jeg husker hele livet hans.
Jeg husker hvordan han døde.
Det siste han så var deg.
Ansiktet ditt.
Det var nok.
Du var nok. Han trengte ikke å be.
Gjør dere klare.
Å, faen. Skal vi…
…gjøre det?
Dere har kommet inn i mitt hjem uten invitasjon.
Vi har forretninger med mesteren på stedet.
Du.
Du er henne, jeg kjenner deg.
Hun er den mystiske jenta.
Ild-Elwyrmen.
Faren min sa at dragene vil reagere,
men dette er ikke helt reaksjonen han så for seg.
Faren din?
Dere har kommet forgjeves om dere vil møte ham.
Han vil ikke hjelpe dere.
Men kanskje vi kan hjelpe hverandre.
En mislykket tanke kommer tilbake.
Selvet kan alene opprettholde enheten og holde dette fengselet.
Jeg har ikke kommet for å kjempe mot deg eller pasifisere De eldgamle.
Jeg har kommet for å trekke for gardinen.
Selvet vil ikke tillate ytterligere forstyrrelser av enheten.
Du vil gi deg!
Fengselet blir opprettholdt.
Fragmentene er bundet på plass.
Dere skal ødelegges. Kraften deres er irrelevant.
Jeg har større krefter enn mine egne.
Jeg befrir dere fra deres byrder og frigjør herrene deres.
Nei!
Oppløsning kan ikke være mulig.
Selvet må ikke forsvinne.
Alt som gjenstår er forargelsen til Ur-sinnet.
La slutten begynne.
Faren min brukte skapelsens søyler til å gjenskape universet.
De kan nok brukes til en mer subtil hensikt.
Nemlig å restaurere den ødelagte månens strukturelle integritet.
Den maskinen.
Jeg kjenner den igjen. Jeg så den i Illvidda.
Smien? Har du sett den?
Jeg var der. Jeg husker alt.
Merkelig.
Den du så må ha krevd at vi hadde drage-sjelene.
Denne har direkte tilgang på dem.
Og med tilgang, mener du…
Dreper, ja.
Den må ikke det. Jeg tror vi kan trekke kraft.
Bruke dem uten å ødelegge dem. Bare nok til å få jobben gjort.
Det spiller ingen rolle lenger.
Vokteren er borte, og enhetene vil ikke holdes igjen.
Ødeleggelsen av månen er forutbestemt.
Snart er det ingenting igjen å reparere.
Jeg kan ikke endre din natur,
men jeg kan ta meg av problemet.
Far, hva har du gjort?
Hva enn det var, skal han omgjøre det.
Selv Selemene visste bedre enn å angripe meg i mitt eget hjem.
Nei. Dette gjør vi ikke.
Dette er mitt hjem.
Jeg trenger ikke noens beskyttelse.
Og jeg har fått nok av å forhandle med deg.
Da blir det slik.
Mirana!
Du er en ung gud.
Noen dager gammel, med så vidt åpne øyne. Du har knapt lært deg å krabbe.
Du er ingenting.
Her, langt fra sola som gir deg makt, er du enda mindre enn det.
Jeg kan ikke få dem vekk.
-Hva er de for noe? -Han vil at jeg skal beskytte dere.
De er en avledning. Det betyr at vi har tid.
Gjør hva enn du må gjøre.
Gjør dere klare, vi slåss.
Hva…
-Hva kan jeg gjøre? -Pass på himmelen.
Å, prinsesse.
I alle de mange universene jeg har kjent, er du unik.
Like forbannet som jeg er, med smerten på grunn av det som er tapt
som ikke kan sies å ha eksistert.
Hvis det er en trøst, var jeg aldri fienden din.
Jeg ønsket deg aldri vondt.
Jeg tror du vet hvordan det er å elske noen så mye…
…at det ikke finnes noe du ikke ville ofret.
Ingen synd du ikke vil begå for å holde dem trygge.
Jeg tror du vet det.
Fordi du fulgte etter meg over virkelighetens grenser
for å gjenopprette det du mistet.
Du vil miste alt…
…en siste gang.
Å nei.
Vi er for sene.
Hva i helvete gjør du?
Det eneste jeg vet jeg er god på.
Du synes jeg er et monster. Jeg vet det.
Men du hadde gjort det samme.
Alle hadde gjort det samme.
BASERT PÅ VIDEOSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Tekst: Tina Schultz