СЕРІАЛ NETFLIX
Зі мною все добре.
Якось…
Якось дивно, Зайчику.
Душі елдвірмів.
Я відчуваю їх, чую їх.
Вони співають.
Гармонія творіння.
Тату.
Первинний процес був трохи складнішим і без потреби жорстокішим.
Мене цікавило, як усе влаштовано.
Я мала дізнатися.
Я не зупинятиму тебе.
Я навчу тебе.
Застосуй свій розум.
Знайди елдвірмів.
Вони набули масової…
форми.
Таке враження, наче я можу їх торкнутися.
Ти справді можеш.
Притягни їх.
Жодної небезпеки.
Коли прийде час, вони не зможуть тебе зупинити.
Уяви світ, яким ти хотіла б його бачити.
Але спершу відпусти цей.
Я не розумію.
Відпусти всі сподівання на нього.
Просто…
забажай, нехай зникне.
Боляче.
Я не можу.
Але ти цього хочеш.
Ти володієш силою.
Забажай, щоб усе, що ти любиш, зникло.
Ти робитимеш так знову і знову, поки не опануєш Горно.
Я цього не хочу. Цього не хотів би ніхто.
Ніхто, узагалі.
Кінець уроку.
Девіоне.
Агов, прокинься.
Ми йшли, ти зупинився.
Подумав, ти побачив одного чи кількох повітряних драконів,
але тоді зрозумів, що небо чистісіньке.
Ця штука з «я — елдвірм» щодня дивнішає.
Я щось бачив. Когось.
Дівчину.
Вона й слова не сказала.
Не знаю навіть, чого вона хотіла.
Ну добре, мабуть.
Це вже щось.
Стій, ще одна загадкова дівчина?
Хіба це «щось»?
Марсі, я люблю тебе. Вибач, я люблю…
Поклоніться, її імператорська величність Мірана,
Богиня-імператриця Сонця.
Узріть її світло.
Слава її величності!
Знаю, ти переживаєш. Не треба.
Таке важко пояснити.
Коли це трапилося в іншому світі, усе сталося трохи не так.
Але я радію.
Я вдячна, що ти поруч, щоб розділити зі мною цей день.
Ще один обнадійливий результат.
Утримання можна досягнути за допомогою частинки сили Драконів.
Краплини води з океану.
Знаю, ти непокоїшся.
Горно все ускладнює.
Але…
цьому ніяк не зарадиш.
Тож нехай так.
Світ довкола розвалюється.
Королівства падуть, цивілізації зникають,
величезні землі стають непридатними для життя.
У майбутньому нас чекає ще багато Гаупштадтів,
але ми триматимемо стрій.
Ми битимемося, підкріпимося та відбудуємося.
Чимало цих земель лежить далеко за нашими кордонами.
Ми не встигнемо скрізь, навіть там, куди нас кличуть.
Луна хоче сказати,
що Імператорська армія й так розпорошена.
Перемир’я або ж ні.
Ні, ваша правда. Армія — не вихід.
Вихід — це союз, співпраця з Князівством тіней.
Старі чвари принесуть лиш занепад.
Краще скажіть це ельфам. Вони напали на нас.
Я знаю, хто на кого напав.
Там заліг новий світ.
Ми розуміємо, яким чином служить Фортеця Дракона,
і ми про вас найвищої думки.
Але зважаючи на відсутність кризи,
на жаль, я не можу влаштувати вам негайний прийом.
Я про це й кажу.
От лайно.
Схоже, ви знайомі. Дозвольте.
Стійте, я мушу з нею поговорити.
Так, я розумію.
Ми розійшлися не зовсім по-дружньому,
але принцеса повинна дізнатися…
Імператорка.
Імператорка повинна дізнатися дещо.
Дозвольте, я перефразую.
Сталося чимало змін.
Повір, до такого не звикають.
-Лицарю Дракона. -Ваша величносте.
Мірано.
Радий тебе бачити.
Так дивно, я почуваюся собою.
Тим собою, яким завжди був.
Але в мене інші думки, інші спогади. Немов…
Не знаю.
-Чужий сон. -Так.
Те, що важливе мені. Тобто йому, іншому Девіону.
-Його почуття… -Вони й твої також.
Я дивлюся на тебе і…
Боги, це ж не насправді?
То було його життя, а не моє.
Слирак сказав: «Ілюзія плоті».
Це схоже на ілюзію?
Я хочу, щоб ти знала. Якби на твоєму місці опинився я,
то геть усе зробив би так само, як ти.
-До останньої дрібниці. -Я змирилася.
Я живу далі.
Тоді ти зовсім не знаєш, що відбувається з місяцем і зі світом.
Таке вже траплялося в давнину, з першим світом.
Ми вижили. Цей світ виживе.
Ні, не виживе.
Через кілька місяців усе довкола зникне, ціла планета.
Така правда, як не крути.
Навряд чи моє рішення тобі сподобається.
Квіти більше не слідують за місяцем.
Вони гинуть.
Така їхня природа, її не змінити.
Але бажати цього можна.
Так. Я чекаю на правду.
Яка чуйність.
У цій долині немає таємниць. Не від мене.
А Горно не надається для тривалих експериментів.
Навіть для твоїх.
Я не бачу шкоди.
Якби ти не бачила шкоди, то не берегла б їх у таємниці.
Ти навіть не питаєш, чого я навчилася.
Очевидно, нічого.
Ми не мусимо переробляти всесвіт, щоб перемогти старійшин.
-Треба просто проконтролювати проблему. -Проконтролювати?
Треба використати драконів, а не вбити їх.
І взяти стільки їхньої сили,
щоб зміцнити сутність, яка стримує старійшин,
і відновити фізичну будову місяця.
-Виграємо час для остаточного рішення. -Неможливо.
Міг хоча б вдати, що роздумуєш.
Філомено, Горно може тебе вбити.
Це магія, але не вільна.
Вона поглине твою енергію, твоє життя.
Я з радістю піду на ризик.
А ще вона розбудить елдвірмів і їхніх дітей.
Вони лютуватимуть, вони жертимуть, а потім вони прийдуть сюди.
І залишать нам лише один немислимий вихід.
Ти обміняєш жахіття на жахіття.
Я цього не прийму.
Така твоя природа.
Якщо маєш ще якісь безневинні таємниці, раджу поділитися.
Я повинна йому сказати, так?
Хотіла б я знати як.
Новий місяць.
Ледь не забув.
Час скорботи та пам’яті за покійними.
Релігійна практика, якої я,
даруй, богине, не споглядав.
Можливо, вартувало б.
Лицар Дракона, твій лицар Дракона. Я ледь не забув і його теж.
Ти ніколи нічого не забуваєш.
Просто він більше не дотичний до тебе.
Але до мене він дотичний.
Я так і не попрощалася.
Ти виконав моє прохання?
Ти зізнався Філомені?
-Не довелося. -Вона знала?
Розумна, як її батько.
Гострий розум, але вона слухається серця.
Також як її батько.
Я знаю свою доньку. Філомена вперта й затята.
Вона використає кожну досяжну можливість,
але зазнає невдачі, як і я.
Вона загрожує сама собі.
Ось чому ти прийшов.
-Філомена слухає тебе. -Бо я слухаю Філомену.
Якщо хочеш її врятувати, годі з нею боротися.
Допоможи їй. Будь її батьком.
Вибач, Марсі. Не хотіла тебе розбудити.
Девіон правий. Жахливе рішення.
Допомога від Інвокера.
Я лицемірка?
Усі ці велемудрі балачки про старі чвари,
і от я плекаю найстаршу з них.
Диявол Місяця.
Він точно знає, що відбувається.
Мабуть, він ще не втрутився, бо йому бракує засобів,
але либонь, він знає, чим можна зарадити.
З іншого боку, це все його замисел, ця реальність…
Можливо, саме цього він і прагне.
Можливо, це жахіття — теж його замисел.
Але це неважливо, так?
Його замисел чи ні,
ми повинні розуміти, проти чого боремося.
Ти права. Ти завжди права.
Цей погляд.
-Який погляд? -Буває в тебе.
Ти опускаєш голову, хмуриш брови.
Означає, що ти боїшся до смерті, але не зупинишся.
Інший я частенько його бачив.
У минулому в таку мить я помолилася б,
але сьогодні всесвіт склався так, що мені нікому молитися.
Я пам’ятаю все його життя.
Пам’ятаю, як він помер.
Останньою він бачив тебе.
Твоє обличчя.
Цього вистачило.
Тебе вистачило. Йому не треба було молитися.
Приготуйтеся.
От лайно. Ми таки…
зробимо це?
Ви зайшли в мою оселю без запрошення.
Ми прийшли у справах до господаря цього дому.
Ти.
Ти — вона, я тебе знаю.
Вона загадкова дівчина.
Вогняний елдвірм.
Батько казав про реакцію драконів,
але це не та реакція, якої він очікував.
Твій батько?
Якщо ви прийшли до нього, то ви прийшли дарма.
Він вам не допоможе.
Але ми можемо допомогти одне одному.
Хиба повторюється.
Самість може зберігати єдність і втримувати цю в’язницю.
Я тут не для того, щоб битися з тобою чи замирювати старійшин.
Я прийшов опустити завісу.
Самість не дозволить розривати єдність.
Ти сконаєш!
В’язниця не зникне.
Фрагменти не розділяться.
Тебе знищать. Твоя сила не має значення.
Я несу силу більшу, ніж моя.
Я звільню тебе від тягаря і розкую твоїх господарів.
Ні!
Від’єднання від тіла неможливе.
Не можна втратити самість.
Зостається лишень лють Віковічного розуму.
Нехай почнеться кінець.
Мій батько використав Стовпи творіння, щоб переробити всесвіт.
Гадаю, їх можна використати для витонченішої мети.
Щоб відновити структурну цілісність зломленого місяця.
Той пристрій.
Я його знаю. Бачила у Фоулфелі.
Горно? Ти його бачила?
Я була там. Я все пам’ятаю.
Цікаво.
Для того, який ти бачила, потрібно заволодіти душами драконів.
Цей дотягується до них напряму.
Дотягується? Тобто…
Убиває, так.
Не обов’язково. Гадаю, ми можемо просто добути силу.
Використати їх, не знищуючи. Візьмемо лише необхідну кількість сили.
Тепер уже байдуже.
Стража арки немає, і сутностей вже не стримати.
Розпаду місяця не уникнути.
Скоро вже нічого буде відновлювати.
Я не можу змінити твою природу,
але можу проконтролювати проблему.
Батьку, що ти накоїв?
Що б він не зробив, поверне назад.
Навіть Селемена не нападала на мене в моєму ж домі.
Ні. Цьому не бувати.
Це мій дім.
Мені не потрібен нічий захист.
Я більше з тобою не торгуватимуся.
Нехай так.
Мірано!
Ти юний бог.
Тобі кілька днів. Ти ледь розплющуєш очі. Ще й повзати не вмієш.
Ти ніщо.
Тут, далеко від сонця, яке додало б тобі сил, ти ще немічніша.
Мені їх не перемогти.
-Що вони таке? -Він хоче, щоб я вас захистила.
Вони відволікають. Тобто в нас ще є час.
Роби все необхідне.
Ставайте до бою.
Що…
-Що я можу зробити? -Стеж за небом.
Принцесо.
Я знаю безліч світів, але ти — унікальна.
Моє прокляття болить тугою за втраченим,
яке навіть не існувало по-справжньому.
Якщо це тебе втішить, я не був тобі ворогом.
Я не хотів тобі зашкодити.
Гадаю, ти знаєш, як це — так сильно когось любити…
щоб піти на будь-яку жертву.
Щоб піти на будь-який гріх, аби захистити їх.
Гадаю, ти знаєш.
Бо ти гналася за мною до межі реальності,
щоб повернути втрачене.
Ти втратиш геть усе…
ще раз, востаннє.
О ні.
Ми спізнилися.
Що ти, у біса, робиш?
Єдине, що мені добре дається.
Ти вважаєш мене чудовиськом, знаю.
Але ти вчинила б так само.
Будь-хто вчинив би так само.
ЗАСНОВАНО НА ВІДЕОГРІ DOTA 2 ВІД VALVE
Переклад субтитрів: Софія Семенко