SERIÁL NETFLIX
Mirano.
Neboj se.
Já jsem noc.
Jsem stín.
Nejsi sama.
Nikdy jsi nebyla sama.
POMYSLI NA FLÉBA
Nevypadá to, žes dostal zásah.
Ne, to ne.
Není zraněný.
Bohové. Cítím je.
Duše.
Všechny.
Draci.
Hromobití.
Všichni jsou mrtví.
Teď jsem tu jen já.
Poslední drak.
Poslední drak? Řekla bych, že jsme poslední všechno.
Možná nemusíme být.
Pilíře stvoření. Prahuť.
Počkat! Cože? Ne!
Vyhodit do vzduchu zbytek vesmíru? To je tvůj plán?
Obnova vyžaduje destrukci…
myško.
Tohle místo jsem kdysi znala.
Zdálo se to být bezpečné. Jako nejbezpečnější místo ve vesmíru.
Nic mi tu nemohlo ublížit.
To byl úplně jiný vesmír.
A úplně jiná bohyně.
Selemene.
- Byla jiná, než jsem myslela. - Měla problémy.
Ztrápená tím, co se těžko vysvětluje.
- Pamatuješ si ji. - Jako si pamatuji tebe.
A taky Daviona…
oplakávala jsem ho s tebou.
Fymryn.
Zničil všechno.
Ne všechny a ne všechno.
Chci ho najít a zabít!
Mirano, ne.
To je to nejmenší, co si zaslouží! Jeho krev za všechny ostatní!
Kdysi jsem chtěla krev. Chtěla jsem tvoji krev.
Trpěla jsi kvůli mé zlobě.
Kvůli mé zlobě trpěli mnozí další.
A co z toho všichni měli?
Smrt.
Prázdnotu.
- Tohle. - To není fér.
- Co? - Všechno.
Všechno, co vzal. Nic z toho není fér.
Je to strašně nespravedlivé.
Ale svět není od toho, aby byl fér.
Byl stvořen, abychom se ve tmě nalezli
a poskytovali si útěchu, dokud noční můry nepřejdou.
Tahle noční můra nikdy neskončí.
Jsem uvězněna v jeho noční můře.
Vím, že to tak vypadá.
Vyvolávač ví všechno, co se vědět dá.
Kromě jedné věci, kterou nemůžeme ovlivnit ani my…
ani on.
Můj otec tisíckrát selhal, aby jedinkrát uspěl.
Je šance, že já neselžu.
Šance tu je.
Ale je to lepší než tohle?
Je to lepší než vůbec nic?
Ne.
Ne, není.
Musím se připravit.
A ty taky.
Filomeno.
Tati.
Kde je? Kde je Mirana?
Odpověz mi, ty hajzle!
Ne!
Lina je pryč a teď i Mirana.
Co jí udělal?
Kde sakra je?
Slunce vždycky vyjde.
Kéž bych měla tvou víru.
Pojďte za mnou.
Za tebou? Tohle je hotový bludiště.
Cestu ven znám. Už jsem tady byl.
Bylo moudré je poslat pryč.
Nedovolím ti jim ublížit.
Nemám důvod jim ubližovat.
To údolí, tahle věž, to vše je pro tebe.
Vždy bylo.
Nenávidíš mě, ale budeš žít.
Tohle má být ono?
Ne. Nehraj si oběť!
Oběť?
Jsi zbabělec!
Ani se na mě nepodíváš.
Podívej se na mě!
Udělala jsem rozhodnutí, se kterým bys nemohl žít.
Rozhodnutí dítěte.
Moje rozhodnutí! Vzals mi ho. Teď sis vzal další.
Popohnal jsem nevyhnutelné.
U Meneina světla! Posloucháš se vůbec?
„Popohnal jsi nevyhnutelné“,
jako by svět byl nemocné zvíře, jehož trápení musíš ukončit.
Teď tě vidím.
Tolik se bojíš, že se mýlíš, že se ani nesnažíš udělat správnou věc.
Nedovolím, aby tě tohle šílenství pohltilo tak, jak pohltilo mě.
Poslední oběť to zajistí.
Arkronika.
Bez ní Prahuť nevyvoláš.
Znám ji nazpaměť. Nepotřebuju ji.
Naučila ses slova.
Koncepty, nápady se jmény, neliší se od jiných jmen.
Neliší se od mého jména, nyní zapomenutého a neznámého.
Jsou to jen informace. Až je vymažu, budou navždy ztracené.
To neuděláš. Získat to vědění znovu by trvalo…
Celý život, ano.
- Pamatuješ na Sturmwolke Tor? - Jo.
Snažím se na to zapomenout.
Podrž to.
Šílený. Blbost. Jdeme na to!
Pokus 12 403 bude poslední.
Nechci s tebou bojovat!
Nenuť mě k tomu! Ale nemůžu dovolit, abys tu knihu zničil!
Tvoje dcera s tebou nechce bojovat.
Ale já?
Já se nemůžu dočkat.
- Zabijí se navzájem. - To není Davionův plán.
Získává ti čas.
Vím, že se zdá impulzivní a zbrklý,
jako by si nevážil toho, co je v sázce, ale váží.
Jen vidí to, co my ne.
Vidí, co je třeba udělat.
Jak vyhrát.
A dokáže to.
Davion bojuje.
Bojuje jako o život.
Zvlášť když boj vypadá beznadějně.
Pochopte…
že i když uspěju…
následky pro vás všechny…
Do Dračí tvrze jsem se vydal, když mi bylo 12 let.
Věděl jsem, co to znamená. Tohle není jiné.
Nečekala jsem, že budu žít věčně.
Ale nemyslela jsem, že mou existenci budou chtít vymazat…
Ale na tom nezáleží. Umřu, jak chci já.
A co když má otec pravdu? Co když náš odsuzuji k zániku?
Už teď vypadáme dost zatracení.
Nejsme zatracení.
Ne tak docela.
Ještě ne.
Veličenstvo.
Báli jsme se nejhoršího. Vy…
Byla jste sama.
Nikdy jsem nebyla sama.
Filomeno.
Víš, co musíš udělat.
Znám tvého otce lépe než kdokoli jiný.
Možná lépe než ty.
Jen málo se toho uděje bez jeho výslovného přání.
Neděje se nic, co by nepředvídal.
Nemůžete ho podvést.
Nemůžete ho přechytračit.
Nemůžete být rychlejší.
Když se ho pokusíte porazit v této hře…
v jeho hře…
prohrajete.
Za svou situaci můžete poděkovat mé dceři.
Pomohla mi uvědomit si potenciál Prahutě.
Nemusím vás zabít, abych si vzal vaši moc.
Držím vaši podstatu ve svých rukách.
Máš jedinou zbraň, jedinou možnost.
Tvůj otec tě miluje. Myslí si, že tě může ochránit.
Chtěl pro tebe vytvořit dokonalý svět,
protože nevidí, že nic takového nemůže existovat.
Pomoz mu vidět svět, jaký je.
Pomoz mu v něm žít, žít s ním.
Miluješ ho. Tak mu řekni pravdu.
A ukonči to.
Bohyně.
Je jedno, kam ho schováš, Bohyně.
Je svázán s Prahutí, kamkoliv se hne.
A já si ho můžu přivlastnit pouhou myšlenkou.
Ale neuděláš to.
Tati, musíme to ukončit.
Prosím.
Sturmwolke Tor. Ty ses zbláznil! U Sturmwolke Toru jsi málem umřel.
No, nebyl to můj nejlepší nápad.
Chvíli tu budu ležet, jestli ti to nevadí.
Jo, jasně. Chceš polštář? Bonbón?
- Trhni si. - Pomalu s tím pitím!
Nemám tušení, kde u všech čertů najdeme další.
Ani páru.
Jsi na jejich straně.
Ne, tati. Nikdy.
Myslela jsem, že tě chráním.
Ty chráníš mě?
Objevilo se to před nějakou dobou, bez varování.
Hledala jsem lék, ale žádný neexistuje.
Magie, která zaručuje naši nesmrtelnost, hnilobu zpomaluje, ale nezastaví ji.
Nevím, co to je, ani co to způsobuje.
Mohu jen říct, že dnes jsem slabší než včera.
Zítra budu ještě slabší.
Co to se mnou je, tatínku?
Jsem v pořádku?
Žádná magie, věda ani bohyně mě nemohou vyléčit.
Lék vyžaduje učinit mě spíš než tou, jakou jsem byla, tou, jakou stále jsem.
Ta nemoc je mou součástí. Nemůžeme ji jen tak odmyslet.
Umřu, tati.
To nikdo nezmění. Ani ty ne.
Filomeno. Já vím.
Vždycky jsem to věděl.
Myslel jsem…
doufal jsem…
Že máme… máš…
ještě trochu času.
Čas nám došel.
Hotovo.
Asi vám to šlo líp, když jsem odešel.
Obvykle to tak je.
To, cos udělal, bylo…
Příšerný plán?
Statečný plán.
A velmi lidský.
Když jsi byla malá, prosila jsi mě o domek pro panenky.
Nechápal jsem proč, ale nemohl jsem ti nic odepřít.
Tak jsem vykouzlil domeček, co vypadal jako palác Hurra'agdu.
Přesný do posledního detailu.
Vzpomínám si.
Vzpomínám si, jak jsem propukla v pláč.
Byly to slzy štěstí.
Dokud jste nepožádala, abych ten domek dal pryč.
Chtěla jsem domeček podle svých představ, ne podle těch tvých.
Ano.
Tak jsme najali nejlepšího řemeslníka ze Stříbřitých lesů,
aby ti postavil nový.
Seděla jsi u něj a sledovala, jak pracuje.
Chtěla jsi to pochopit, abys mohla domek opravit, kdyby se rozbil.
Je krásný. Pořád ho mám.
Nic není neopravitelné.
Tati, přemýšlela jsem.
Možná existuje jiný způsob.
Lepší způsob.
Ty jsi Oko. Doslova slunce nad námi.
Konstanta ve vesmíru, spojená se všemi hvězdami
a všemi vesmíry.
Vzpomněla sis na to, co existovalo dřív
a tvá božská jiskra tě pojí s Pilíři stvoření.
Oko má v sobě vrozenou znalost věcí,
jejichž poznání trvalo mému otci tisíce pokusů.
Přes 15 rovin a nespočet realit jsem našel jednu konstantu.
Slunce na nebi. Nadještěr.
Chceš, abych já obnovila realitu, ze které jsem přišla?
Nic z toho nechci.
Ale ty to můžeš vrátit tak, jak to bylo původně.
Vím, o co žádám.
Chceš, abych zachránila to, co miluji, tím, že dovolím, aby to zemřelo.
Luno, Marci, vy všichni.
Kéž bych věděla, jak se rozloučit.
Ale má zmatenost je v jistých ohledech požehnání…
protože to znamená, že jsem měla tu čest vás ve svém životě mít.
Nezapomenu na tebe.
Miluji tě.
Jsi to nejlepší ze mě v jakémkoliv vesmíru.
- Jsem připraven. - Obávám se, že to bude bolet.
Vždycky to tak je.
Vyšli své myšlenky.
Ignoruj iluzi fyzického světa.
Vnímej Pilíře, jaké skutečně jsou.
Nalákej je k sobě.
Počkejte!
Mirano, ne. Jsem v pořádku.
Myslíval jsem si, že v životě nejvíc záleží na mém jméně.
Teď vím, že záleží na tom, jak se na mě vzpomíná a kdo.
I kdyby to vyšlo, poslední, co uvidím, budeš ty.
Budu se dívat, jak umíráš s vědomím, že za to můžu já.
Ty za to nemůžeš.
Můžu nechat tebe, jeho, jít.
Ale nevím, jestli tě můžu zabít.
Je to moje volba.
Tohle chci.
Většina mužů by řekla opak.
Já nejsem většina mužů.
Pojď sem. Pojď za mnou sám.
Uděláme to společně.
Teď mysli na starý svět, jak si ho pamatuješ
a tento svět nech jít.
Nech ho odejít, Mirano.
Nech všechno odplavat.
To má být ono?
Cítila jsem, že se něco stalo.
A pak jako by se ani nic nestalo.
Míň než nic.
Ty.
Zbývá jen jedno.
Tvoje hlava.
Ne.
Ne, smrt je lepší, než co si zasloužíš.
Zůstaň a shnij. Peklo ti sluší.
On to ví.
Ví to líp než kdokoli z nás.
Vypadá jako jeho matka.
Dej mi ho. Odnesu ho domů.
Byl to můj přítel.
Byl to můj bratr.
Modlil bych se za něj,
ale myslím, že to není třeba.
Bohové jeho jméno znají.
V minulém životě jsi měla sen.
O novém světě.
Lepším světě.
Postavme ho, ty a já.
Slunce a měsíc dohromady.
Společně.
Už nikdy.
A ty za to nic nechceš?
Nikdo ti tu knihu nemůže ukrást. Nikdo se neodváží.
Je to můj dar pro tebe.
Dar od bohyně je víc než dar.
Je to boží laskavost.
- Laskavost? - Tvůj dluh je splacen.
Pověz mi.
Našla jsi všechno, co jsi hledala?
Miluješ mě?
PODLE VIDEOHRY DOTA 2 OD VALVE
Překlad titulků: Lucie Mandziuková