‎UN SERIAL NETFLIX
‎Mirana!
‎Nu te teme!
‎Eu sunt noaptea.
‎Eu sunt umbra.
‎Și nu ești singură.
‎N-ai fost niciodată singură.
‎PRIVEȘTE PE PHLEBAS
‎Nu pari să fi fost lovit.
‎Nu, nu e asta.
‎Nu are nicio rană.
‎Pe toți zeii, le simt!
‎Sufletele.
‎Toate.
‎Dragonii.
‎Tunetul.
‎S-au stins cu toții.
‎Am mai rămas doar eu.
‎Ultimul dragon.
‎Ultimul dragon? ‎Noi toți suntem tot ce-a mai rămas.
‎Poate că nu trebuie să fie așa.
‎Pilaștrii Creației. Făurăria.
‎Poftim? Nu!
‎Să arunci în aer ce a mai rămas ‎din univers? Ăsta e planul tău?
‎Restaurarea presupune distrugere…
‎șoricelule.
‎Știam locul ăsta cândva.
‎Mă simțeam cel mai în siguranță ‎din întregul univers.
‎Și nimic nu-mi putea face rău.
‎Acela era un alt univers.
‎Aceea era o altă zeiță.
‎Selemene!
‎- Nu era cine credeam. ‎- Era tulburată.
‎Împovărată într-un fel greu de deslușit.
‎- Ți-o amintești. ‎- Așa cum îmi amintesc de tine.
‎Așa cum mi-l amintesc pe Davion…
‎și cum l-am jelit împreună.
‎Fymryn!
‎A distrus totul.
‎Nu pe toți. Nu totul.
‎Vreau să-l găsesc. Să-l ucid!
‎Mirana, nu!
‎Măcar atât merită! ‎Sângele lui, pentru tot sângele vărsat.
‎Am vrut sânge odată. Am vrut sângele tău.
‎Ai suferit din pricina mâniei mele.
‎Atâția au suferit din pricina mâniei mele!
‎Și ce a ieșit din asta?
‎Moarte.
‎Pustiire.
‎- Asta. ‎- Nu e drept.
‎- Ce anume? ‎- Nimic!
‎Tot ce a luat. Nimic nu e drept.
‎E înspăimântător de nedrept.
‎Dar lumea n-a fost făcută să fie dreaptă.
‎Ci să ne găsim unul pe celălalt ‎în întuneric
‎și să ne alinăm până trec coșmarurile.
‎Coșmarul plăsmuit de el ‎nu va trece niciodată.
‎Sunt prinsă în coșmarul lui.
‎Știu că așa pare.
‎Invocatorul știe tot ce se poate ști.
‎Mai puțin ceva cu puteri ‎peste ale noastre…
‎și peste ale lui.
‎Tata a dat greș de o mie de ori ‎ca să izbutească o dată.
‎Eu poate n-o să izbutesc deloc.
‎Există o șansă.
‎Dar e mai bine decât asta?
‎E mai bine decât nimic?
‎Nu.
‎Nu, nu e.
‎Trebuie să mă pregătesc. ‎Așa să faceți și voi!
‎Filomena!
‎Tată!
‎Unde e? Unde e Mirana?
‎Răspunde-mi, mârșăvie!
‎Nu.
‎Lina nu mai e. Acum, Mirana.
‎Ce i-a făcut?
‎Unde e?
‎Soarele răsare întotdeauna.
‎Aș vrea să am credința ta.
‎Urmați-mă!
‎Să te urmăm? Suntem într-un labirint!
‎Știu unde e ieșirea. Am mai fost aici.
‎Ai făcut bine că i-ai trimis de aici.
‎Nu te las să le faci rău!
‎Nu am niciun motiv să le fac rău.
‎Valea și turnul ăsta sunt pentru tine.
‎Așa au fost dintotdeauna.
‎Mă urăști, dar vei trăi.
‎Asta e tot?
‎Nu. N-ai dreptul să te dai drept jertfă!
‎Jertfă?
‎Și laș!
‎Nici măcar nu mă poți privi.
‎Uită-te la mine!
‎Am făcut o alegere ‎pe care n-ai putut s-o accepți.
‎Alegerea unui copil.
‎Alegerea mea. Și mi-ai răpit-o. ‎Acum mi-ai răpit încă una.
‎Am înlesnit inevitabilul.
‎Pe lumina lui Mene! Tu auzi ce spui?
‎Ai „înlesnit inevitabilul”,
‎de parcă lumea-i un animal bolnav ‎căruia îi trebuie curmată suferința!
‎Acum te văd.
‎Ți-e atât de frică să nu dai greș, ‎încât nici nu-ncerci să faci ce se cuvine.
‎Nu voi îngădui acestei nebunii ‎să te mistuie cum m-a mistuit pe mine.
‎O să mă încredințez ‎făcând un ultim sacrificiu.
‎Archronicusul.
‎Fără el, nu poți invoca Făurăria.
‎L-am memorat. N-am nevoie de el.
‎Ai memorat cuvinte.
‎Concepte, idei cu nume, aidoma altor nume.
‎Aidoma numelui meu, ‎acum uitat și de neștiut.
‎Sunt simple cunoștințe. ‎Odată șterse, dispar pentru totdeauna.
‎N-ai face așa ceva! Redobândirea lor, ‎reîntregirea lor ar dura…
‎O viață întreagă, da.
‎- Îți amintești de Sturmwolke Tor? ‎- Da.
‎Încerc din răsputeri să nu-mi amintesc.
‎Ține!
‎Smintire, nesăbuință… Să începem!
‎Experimentul 12.403 va fi ultimul.
‎Nu vreau să mă lupt cu tine.
‎Nu mă face să mă lupt cu tine! ‎Nu te pot lăsa să distrugi cartea.
‎Fiica ta nu vrea să se lupte cu tine.
‎Însă eu?
‎Abia aștept!
‎- Se vor omorî între ei. ‎- Davion a plănuit altceva.
‎Trage de timp pentru tine.
‎Știu că pare necugetat, nesăbuit,
‎de parcă nu înțelege ce e-n joc, ‎dar înțelege.
‎El vede ceea ce nouă ne e nevăzut.
‎El vede ce trebuie făcut.
‎Cum să câștige.
‎Și o face.
‎Davion luptă.
‎Luptă din răsputeri.
‎Mai ales când lupta pare fără speranță.
‎Să înțelegeți…
‎că și de-aș reuși…
‎urmările pe care le veți suferi cu toții…
‎Am intrat ‎în Fortăreața Dragonului la 12 ani.
‎Știam ce înseamnă asta. Și acum e la fel.
‎Nu mi-am închipuit că-s nemuritoare. ‎Nici că voi fi spulberată cu un gând, dar…
‎Tot aia e. Măcar eu hotărăsc.
‎Și dacă tata are dreptate? ‎Dacă vă duc către pierzanie?
‎Părem deja pierduți.
‎Nu suntem pierduți.
‎Nu de tot.
‎Nu încă.
‎Maiestate!
‎Ne-am temut de ce e mai rău.
‎Ai fost singură!
‎N-am fost niciodată singură.
‎Filomena!
‎Știi ce ai de făcut.
‎Îl cunosc pe tatăl tău prea bine.
‎Poate mai bine decât tine.
‎Puține se petrec fără voia lui.
‎Puține se petrec fără să nu le fi prevăzut el.
‎Nu-l poți păcăli.
‎Nu-l poți prosti.
‎Nu te poți ruga să fii mai iute.
‎Dacă încerci să-l învingi la jocul ăsta…
‎jocul lui…
‎vei pierde.
‎Mulțumește-i fiicei mele ‎pentru împrejurările în care te afli.
‎Ea m-a ajutat să înțeleg ‎puterea Făurăriei.
‎Nu trebuie să te ucid ‎ca să-ți iau puterea.
‎Am esența ta în palmă.
‎Ai o singură armă. Ai o singură alegere.
‎Tatăl tău te iubește. ‎Crede că te poate proteja.
‎A vrut să-ți clădească o lume perfectă,
‎fiindcă nu vede că așa ceva nu există.
‎Ajută-l să vadă lumea așa cum e!
‎Ajută-l să trăiască în ea, cu ea!
‎Îl iubești. Așa că spune-i adevărul!
‎Și pune-i capăt!
‎Zeiță!
‎Nu contează unde-l ascunzi, Zeiță!
‎E legat de Făurărie oriunde s-ar duce.
‎Pot să-l chem cu un simplu gând.
‎Dar n-o vei face.
‎Tată, trebuie să-i punem capăt!
‎Te rog!
‎Sturmwolke Tor. Ești țicnit. ‎Era să mori la Sturmwolke Tor.
‎Prea isteț, n-am fost.
‎O să mă așez aici o clipă, ‎dacă n-ai nimic împotrivă.
‎Desigur. Vrei o pernă? O bombonea?
‎- Mai du-te-n mă-ta! ‎- Bea cu măsură!
‎Habar n-am unde o să mai găsim.
‎Habar nu am.
‎Le-ai luat partea!
‎Nu, tată. Niciodată!
‎Credeam că te cruț.
‎Că mă cruți?
‎A apărut acum ceva vreme, pe neașteptate.
‎Am căutat un leac, dar nu există.
‎Vraja care ne oferă nemurirea încetinește ‎putreziciunea, dar n-o risipește.
‎Nu-ți pot spune ce este, ‎nu-ți pot spune cauza.
‎Pot doar să-ți spun ‎că azi sunt mai vlăguită decât ieri.
‎Și mâine voi fi și mai vlăguită.
‎Ce se întâmplă cu mine, tată?
‎Sunt bine?
‎Nicio magie, nicio știință ‎sau zeiță nu mă poate vindeca.
‎Un leac presupune să fiu ‎altfel decât am fost, cine încă sunt.
‎Boala asta face parte din mine. ‎Degeaba ne dorim să dispară.
‎O să mor, tată.
‎Și nimeni n-are cum să-mi schimbe soarta. ‎Nici măcar tu.
‎Filomena! Știu.
‎Dintotdeauna am știut.
‎Am crezut…
‎Am sperat…
‎Că noi… Că tu…
‎o să ai ceva mai mult timp.
‎Nu mai avem timp.
‎S-a terminat.
‎Bănuiesc că a fost mai bine ‎după ce am plecat.
‎Așa e de obicei.
‎Ce ai făcut a fost…
‎Un plan groaznic?
‎Curajos.
‎Și foarte uman.
‎Când erai mică, ‎m-ai implorat să-ți iau o casă de păpuși.
‎N-am priceput de ce, ‎dar nu îți puteam refuza nimic.
‎Așa că ți-am făcut una ‎întocmai ca palatul Hurra'agdu.
‎Era aidoma până la ultimul detaliu.
‎Îmi amintesc.
‎Și îmi amintesc că am izbucnit în lacrimi.
‎Lacrimi de fericire, credeam eu.
‎Până când mi-ai cerut s-o iau de acolo.
‎Voiam una așa cum mi-am închipuit-o eu, ‎nu cum ți-ai închipuit-o tu.
‎Întocmai.
‎Așa că l-am pus pe cel mai bun meșter ‎din Codrul Nopții Argintii
‎să-ți facă alta.
‎Ai stat cu el, l-ai privit cum lucrează.
‎Voiai s-o înțelegi, ca să o poți repara dacă se strica vreodată.
‎E frumoasă. Încă o am.
‎Nimic nu e ireparabil.
‎Tată, m-am gândit!
‎Poate că există o altă cale.
‎Una mai bună.
‎Tu ești Ochiul. ‎Ești soarele de deasupra noastră.
‎O constantă în univers, ‎legată de toate stelele,
‎legată de toate universurile.
‎Îți amintești ce a fost înainte,
‎iar scânteia ta divină te leagă de Pilaștrii Creației.
‎Ochiul poartă în el cunoașterea înnăscută
‎despre lucrurile pe care tata ‎le-a învățat cu mii de iterații.
‎De-a lungul a 15 tărâmuri și nenumărate realități, am găsit o constantă.
‎Soarele de pe cer. Șercanul Suprem.
‎Vrei să refac realitatea ‎din care mă trag eu.
‎Eu nu vreau nimic de aici.
‎Dar tu poți pune totul la loc, ‎cum știi tu.
‎Știu ce-ți cer.
‎Îmi ceri să salvez ceea ce iubesc ‎lăsând ca ceea ce iubesc să moară.
‎Luna, Marci, voi toți!
‎Aș vrea să știu ‎cum să-mi iau rămas-bun din nou.
‎Dar faptul că nu știu ‎e, într-un fel, o binecuvântare…
‎fiindcă înseamnă că am avut privilegiul ‎de a vă avea în viața mea.
‎Nu vă voi uita.
‎Te iubesc!
‎Tu ești tot ce am mai bun în mine, ‎în orice univers.
‎- Sunt gata când ești și tu. ‎- Mă tem că s-ar putea să mă doară.
‎Întotdeauna doare.
‎Caută cu gândul!
‎Ignoră mirajul lumii fizice!
‎Vezi Pilaștrii așa cum sunt cu adevărat!
‎Adu-i către tine!
‎Stai!
‎Mirana, nu! Fii pe pace, sunt bine.
‎Credeam că numele meu ‎e cel mai important lucru din lume.
‎Acum știu că important e cum voi fi ținut ‎minte și cine-și va aminti de mine.
‎Și de o să izbutesc, ‎ultimul lucru pe care-l voi vedea ești tu.
‎Te voi privi murind, ‎știind că ai murit de mâna mea.
‎Nu e mâna ta.
‎Pot să renunț la tine. La el.
‎Dar nu știu dacă te pot ucide.
‎E alegerea mea.
‎Asta vreau.
‎Majoritatea bărbaților ‎ar spune contrariul.
‎Eu nu-s ca ei.
‎Vino aici! Vino singur la mine!
‎O s-o facem împreună!
‎Acum, gândește-te la lumea veche așa cum ți-o amintești,
‎și renunță la lumea asta!
‎Renunță, Mirana!
‎Renunță la tot!
‎Asta e tot?
‎Am simțit că s-a întâmplat ceva.
‎Iar apoi, ‎parcă nu s-ar fi întâmplat nimic.
‎Mai puțin decât nimic.
‎Tu!
‎A mai rămas ceva.
‎Capul tău.
‎Ba nu!
‎Nu, nu meriți să mori.
‎Rămâi aici și putrezește! ‎Iadul te prinde bine.
‎Știe.
‎Știe mai bine decât oricare dintre noi.
‎Seamănă cu mama lui.
‎Dă-mi-l mie! Îl duc eu acasă.
‎Mi-a fost prieten.
‎Mi-a fost frate.
‎M-aș ruga pentru el.…
‎dar nu cred că e nevoie.
‎Zeii îi știu numele.
‎În altă viață, ai avut un vis.
‎O lume nouă.
‎O lume mai bună.
‎Hai s-o clădim noi două!
‎Soarele și luna, împreună.
‎Împreună.
‎Nu se va mai întâmpla niciodată.
‎Și nu ceri nimic în schimb?
‎Nimeni nu ți-ar putea fura ție cartea. ‎Nimeni n-ar îndrăzni.
‎E darul meu pentru tine.
‎Un dar de la o zeiță ‎e mai mult decât un dar.
‎E grație divină.
‎- Grație? ‎- Datoria ta e plătită.
‎Spune-mi!
‎Ai găsit tot ce căutai?
‎Mă iubești?
‎BAZAT PE JOCUL VIDEO ‎DOTA 2‎ CREAT DE VALVE
‎Subtitrarea: Clara Lițescu