СЕРІАЛ NETFLIX
Мірана.
Не бійся.
Я ніч.
Я тінь.
І ти не сама.
Ти ніколи не була сама.
ЗГАДАЙ ПРО ФЛЕБА
Не схоже, що в тебе попало.
Ні, це не те.
Рани немає.
Боги, я їх відчуваю.
Душі.
Усі душі.
Дракони.
Грім.
Вони всі мертві.
Лишився тільки я.
Останній дракон.
Останній дракон? Я б сказала, ми взагалі останнє, що є.
Може, так не має бути.
Стовпи творіння. Горно.
Стривай, що? Ні.
Підірвати залишки всесвіту? Це твій план?
Відновлення потребує знищення…
мишеня.
Колись я знала це місце.
Тут було відчуття безпеки. Це було найбезпечніше місце у всесвіті.
І ніщо не могло завдати мені шкоди.
То був інший всесвіт.
То була інша Богиня.
Селемена.
-Вона була не тою, ким я її вважала. -Вона мала багато проблем.
Мучилася від чогось, що складно пояснити.
-Ти пам’ятаєш її. -Як я пам’ятаю тебе.
Як я пам’ятаю Девіона…
і оплакую його разом з тобою.
Фімрін.
Він усе знищив.
Не всіх. Не все.
Я хочу його знайти. Хочу його вбити!
Мірана, ні.
Це — найменше, на що він заслуговує. Його кров за кров усіх інших.
Колись я теж жадала крові. Твоєї крові.
Ти постраждала через мою лють.
Багато хто постраждав через мою лють.
І що з цього хтось отримав?
Смерть.
Порожнеча.
-Це. -Це не справедливо.
-Що саме не справедливо? -Усе.
Усе, що він забрав. Це все не справедливо.
Це так несправедливо.
Але світ не був створений справедливим.
Він був створений, щоб ми знаходили одне одного в пітьмі
і заспокоювали один одного, поки кошмари минуть.
Кошмар, який створив він, ніколи не мине.
Я застрягла в його кошмарі.
Я знаю, що тобі так здається.
Інвокер знає все, що можна знати.
Окрім одного, що є потужнішим за нас…
і за нього.
Мій батько зазнав невдачі тисячі раз і жодного разу не досяг успіху.
Є шанс, що й мені це не вдасться.
Шанс є.
Але чи він кращий за це?
Чи він кращий, ніж узагалі нічого?
Ні.
Маю підготуватися.
Як і ви.
Філомена.
Тато.
Де вона? Де Мірана?
Відповідай мені, покидьку!
Ні.
Ліни більше нема. Тепер Мірана.
Що він з нею зробив?
Де вона в біса поділася?
Сонце завжди сходить.
Хотіла б я мати твою віру.
Йди за мною.
Йти за тобою? Та це ж лабіринт.
Я знаю, як з нього вийти. Я тут уже бував.
Ти мудро зробила, відіславши їх.
Я не дозволю тобі їм зашкодити.
У мене немає причин завдавати їм шкоди.
Ця долина, ця фортеця — вони для тебе.
Вони завжди були для тебе.
Ти ненавидиш мене, але ти житимеш.
Оце і все?
Ні! Тобі не вдасться вдати із себе мою жертву.
Жертву?
І боягуза.
Ти навіть не можеш подивитися на мене.
Подивися на мене.
Я робила вибір, з яким ти не зміг жити.
Вибір дитини.
Мій вибір. Ти забрав його в мене. А тепер забрав ще один.
Я сприяв неминучому.
Світло Мени! Ти взагалі чуєш себе?
Ти «сприяв неминучому»,
ніби світ — це хвора тваринка, яку треба приспати, щоб вона не страждала.
Тепер я бачу, який ти.
Ти так боїшся помилитися, що навіть не намагаєшся зробити те, що правильно.
Я не дозволю цьому божевіллю поглинути тебе, я воно поглинуло мене.
Одна остання жертва це забезпечить.
Архронікус.
Без нього ти не зможеш викликати Горно.
Я все запам’ятала. Він мені не потрібен.
Ти запам’ятала слова.
Концепції, ідеї, що мають назву, яка не відрізняється від будь-якої іншої.
Не відрізняється від мого імені, наразі забутого й незбагненного.
Усе це просто інформація. Коли її знищено, вона зникає назавжди.
Ти не посмієш. На відновлення цих знань, на їхнє відтворення піде…
Так, усе життя.
-Пам’ятаєш Пік Грозової Хмари? -Ще б пак!
Дуже намагаюся забути про нього.
Потримай трохи.
Божевілля. Дурість. Уперед.
Експеримент номер 12 403 буде останнім.
Я не хочу битися з тобою.
Не змушуй мене битися з тобою. Але я не можу тобі дозволити знищити цю книгу.
Твоя дочка не хоче битися з тобою.
Щодо мене,
я не можу цього дочекатися.
-Вони вб’ють один одного. -Це не входить у план Девіона.
Він дає тобі час.
Я знаю, він здається імпульсивним, необачним,
ніби не розуміє, що на кону. Але він розуміє.
Просто він бачить те, що не бачимо ми.
Він бачить, що треба зробити.
Як перемогти.
І він це робить.
Девіон б’ється.
З усіх сил.
Особливо, якщо здається, що надії на перемогу немає.
Зрозумій…
навіть якщо мені це вдасться…
наслідки для тебе, для всіх вас…
Я дістався Фортеці Дракона, коли мені було 12.
Я знав, що це означало. Так і цього разу.
Ніколи не думала, що житиму вічно.
Але і про те, що хтось бажатиме моєї смерті, теж не думала.
Гадаю, це не має значення. Я піду так, яка захочу.
А якщо мій батько має рацію? Що, якщо я просто накликаю на нас усіх прокляття?
Та ми й так прокляті.
Ми не прокляті.
Не зовсім.
Принаймні, наразі.
Ваша величність.
Ми боялися найгіршого. Ви…
Ви були самі.
Я ніколи не була сама.
Філомено.
Ти знаєш, що ти маєш зробити.
Я знаю твого батька краще за будь-кого.
Може, навіть краще за тебе.
Дуже мало може статися, якщо він не бажає, щоб це сталося.
Дуже мало стається такого, чого він не передбачив.
Ти не зможеш його обдурити.
Ти не зможеш з ним хитрувати.
Ти не можеш бути швидшою за нього.
Якщо ти спробуєш перемогти його в цій грі…
його грі…
ти програєш.
За свою ситуацію можеш подякувати моїй доньці.
Вона допомогла мені зрозуміти потенціал Горна.
Мені не потрібно тебе вбивати, щоб забрати твою силу.
Я тримаю твою суть у своїй долоні.
У тебе є одна зброя. І лише один вибір.
Твій батько любить тебе. Він думає, що може тебе захистити.
Він хотів збудувати для тебе ідеальний світ,
тому що не бачить, що такого просто не буває.
Допоможи йому побачити світ, яким він є.
Допоможи йому жити в ньому, з ним.
Ти його любиш. Тож скажи йому правду.
І припини це.
Богине.
Не важливо, де ви його ховаєте, Богине.
Він з’єднаний з Горном, де б він не був.
Я можу заспокоїти його силою думки.
Але ти цього не зробиш.
Тато, ми маємо це припинити.
Благаю тебе.
Пік Грозової Хмари. Ти з глузду з’їхав. Ти майже загинув на Піку Грозової Хмари.
То була не найкраща моя ідея.
Я тут трохи полежу, якщо ти не проти.
Так, звичайно, полеж. Подушку дати? М’ятну цукерочку?
-Пішов ти. -Гей, пий потроху.
Я не знаю, де ми знайдемо ще.
Взагалі гадки не маю.
Ти стала на їх бік.
Ні, тату. Ніколи.
Я думала, що захищаю тебе.
Захищаєш мене?
Це з’явилося якийсь час тому без попередження.
Я шукала ліки, але їх не існує.
Магія, що дає нам безсмертя, сповільнює гниття, але не припиняє його.
Я не можу сказати тобі, що це, я не можу сказати, що його спричинило.
Я можу лише сказати тобі, що сьогодні я слабша, ніж була вчора.
Завтра я буду ще слабшою.
Що зі мною коїться, тату?
Чи я в порядку?
Жодна магія чи наука або Богиня не може мене вилікувати.
Зцілення вимагає мого переродження, щоб я стала не тою, ким була, ким досі є.
Ця хвороба є частиною мене. Вона не зникне просто за нашим бажанням.
Я помру, тату.
Ніхто цього не змінить. Навіть ти.
Філомено, я знаю.
Я завжди знав.
Я гадав…
Я сподівався…
Ми… Ти…
матимеш ще трохи часу.
Час вийшов.
Це сталося.
Гадаю, все стало краще після того, як я пішов.
Так завжди й буває.
Те, що ти зробив, було…
Жахливий план?
Сміливо.
І дуже по-людськи.
Коли ти була маленькою, ти дуже хотіла ляльковий будиночок.
Я не бачив у цьому потреби, але не міг тобі ні в чому відмовити.
Тож я створив будинок, взявши за основу Палац Хурраагду.
Він був мов справжній.
Я пам’ятаю.
І пам’ятаю, що я розплакалася.
Я думав, що то були сльози щастя.
Поки ти не забажала, щоб я викинув той будинок.
Я хотіла такий ляльковий будиночок, яким я його представляла, а не як ти.
Так.
Тож ми запросили найкращого митця Сріблястих Лісів,
щоб він зробив новий будиночок.
Ти сиділа поруч з ним, дивилася, як він працює.
Ти хотіла зрозуміти, як він будується, щоб за необхідності його відремонтувати.
Він прекрасний. Він усе ще в мене.
Немає нічого, що було б неможливо полагодити.
Тато, я тут подумала.
Може, є інший спосіб.
Кращий спосіб.
Ви — Око. Буквально — сонце над нашими головами.
Константа всесвіту, що має зв’язок з усіма зірками,
з усіма світами.
Ви пам’ятаєте, що існувало раніше,
і ваша божественна іскра пов’язує вас зі Стовпами творіння.
Око за своєю природою має ті знання,
для здобуття яких моєму батькові знадобилися тисячі спроб.
Я знайшла єдину константу, яка поєднує 15 вимірів і безліч реальностей.
Це сонце в небі. Ворлдвірм.
Ти хочеш, щоб я відновила реальність, з якої я прийшла.
Мені все це не потрібно.
Ти можеш повернути реальність, яку ти знала, щоб усе було, як раніше.
Я знаю, про що прошу.
Ти просиш мене врятувати те, що я люблю, дозволивши усьому, що я любила, загинути.
Луна, Марсі, всі ви.
Хотіла б я знати, як з вами попрощатися, знову.
Проте моя розгубленість певною мірою є благословенням…
тому що це означає, що мені випала честь зустрітися з вами в моєму житті.
Я вас не забуду.
Я вас люблю.
Ви — найкраща частина мене у будь-якому всесвіті.
-Я готовий, коли ви готові. -Боюся, може бути боляче.
Так завжди й буває.
Звільніть свій розум.
Ігноруйте ілюзію фізичного світу.
Побачте Стовпи такими, якими вони є насправді.
Притягніть їх до себе.
Зачекайте.
Мірана, ні. Усе гаразд. Я в нормі.
Раніше я думав, що найважливішим у світі є моє ім’я.
Тепер я знаю, що важливо те, яку згадку я залишу по собі, і хто мене пам’ятатиме.
Навіть якщо це спрацює, останнє, що я побачу, — це ти.
Я дивитимуся, як ти помираєш, знаючи, що це я це спричинила.
Не ти.
Я можу тебе відпустити, його відпустити.
Але я не знаю, чи зможу тебе вбити.
Це мій вибір.
Це те, чого я хочу.
Знаєш, більшість чоловіків сказали б щось протилежне.
Я — не більшість чоловіків.
Іди до мене. Прийди до мене сам.
Ми зробимо це разом.
Тепер подумай про старий світ, яким ти його пам’ятаєш,
а цей світ відпусти.
Відпусти його, Мірана.
Усе відпусти.
Отже, це й усе?
Я відчула, що щось сталося.
А потім — таке відчуття, що взагалі нічого не сталося.
Навіть менше, ніж нічого.
Ти.
Залишилася лише одна річ.
Твоя голова.
Ні.
Ні, смерть краща за те, на що ти заслуговуєш.
Залишайся і гний. Пекло тобі личить.
Він знає.
Він знає краще за будь-кого з нас.
Він схожий на свою матір.
Я заберу його й віднесу додому.
Він був моїм другом.
Він був моїм братом.
Я б помолився за нього…
але в цьому немає потреби.
Боги знають його ім’я.
В іншому житті ти мала мрію.
Новий світ.
Кращий світ.
Створімо його, ти і я.
Сонце й місяць, разом.
Разом.
Ніколи знову.
І ви нічого не просите натомість?
Ніхто не зможе вкрасти у вас цю книгу. Ніхто не посміє.
Це — мій вам подарунок.
Подарунок богині — більше ніж дар.
Це божественна послуга.
-Послуга? -Ваш борг сплачено.
Скажіть мені.
Ви знайшли все те, що шукали?
Ти мене кохаєш?
ЗАСНОВАНО НА ВІДЕОГРІ DOTA 2 ВІД VALVE
Переклад субтитрів: Олена Ківшик