ДИВЛА
- Омні? - Так, Ево. Слухаю.
Ево, закінчи питання.
Що… Де… Що це таке?
Де ми?
Омні. Хіба дерева ходять?
Не існує відомих науці дерев зі здатністю до ходіння.
А кити? Кити літають?
Авжеж, ні. Кити – морські ссавці.
Отож. Вони в морі, а не в небі. Я уточнила.
Метелик!
Величенький, але я знаю, що це.
Це явно Lepidoptera.
Омні, визначити вид.
Не думаю, що воно є в базі.
Раджу тікати.
Ні!
Отак, значить.
Добре.
Встановити звʼязок.
Омні, сконтактуйся з ближніми притулками.
Немає сигналу. Раджу піднятися на підвищення.
Вилізла.
Омні, сконтактуйся з ближніми притулками.
Притулки поза мережею.
Омні. Сигнал Притулку-573.
Притулок-573 також поза мережею.
Омні. Посигналь до Матр.
Сигналу МАТР-06 не виявлено.
Матр…
Ясно.
Для цього я тренувалася.
Розберуся.
ЕВО, ЗНАЙДИ МЕНЕ
Омні.
Перше правило виживання – оцінка запасів.
На 14 днів, гідротаблетки й енергобатончики.
Є десяток твоїх улюблених, полунично-арахісових.
І два неулюблені, кейло-нутові.
- Вжити до 16… - Омні! Там людина!
Гей! Вибачте!
Вітаю! Ви мене чуєте?
Може, ви не розумієте. Я Ева!
Бонжур!
Коннічіва! Ґутен таґ!
Що?
Ні, ні, ні, ні.
Ні. Пусти.
Пусти!
Відпусти ногу!
Мене до цього не готували!
Тут смердить!
Ой!
А як…
Цю штуку точно можна
якось відкрити…
- Омні? - Вибач, Ево.
І цей вид не в базі.
- Гей! Що? - Мене вкрали.
Стій, хто забрав. Це моє!
Не тисни.
І не нюхай.
Ти не людина.
Не підходь.
Ти. Відійди.
Не підходь до мене.
Дякую, Ево.
Не наближайся.
Так краще.
Омні, спробувати поспілкуватися?
Протокол підтримує пошук інформації.
Привіт! Вітаю!
Я Ева з Притулку-573.
Добре.
Я – людина.
Людина.
Ти бачив інших людей, як я?
Стій. Стоп. Чекай. Не йди.
Зачекай.
Зажди. Будь ласка.
Стій. Будь ласка.
Вони хочуть, щоб я їх знайшла. Знайшла Дивлу.
- Ши-на! - Шина?
Стій… Хто така Шина?
Це твоє імʼя? Красиве.
Ши-на!
Бестіл.
- Думаю, треба… - Тікати.
Тікай!
Так.
Гей. Отямся.
Ши-на. Якщо ти живий, отямся.
Ши-на.
Я потрапляла у 27 різних ситуацій виживання…
Ну, ситуацій-симуляцій, але я знаю, як нам звідси вибратися.
Усе буде добре.
Точно. Я зараз.
Сьогодні ти багато досягнеш!
Я дуже тобою пишаюся!
Усі закричимо «ура»!
Усе чудово!
Сховайся, а то настромлять на шампур.
Той, хто говорить, мовчи.
Твоя сила зростає щодня!
Я твій новий найкращий друг.
Я думаю, ти кумедна.
Матр.
Ти мене чуєш?
Мабуть, основна плата.
Полагоджу, як виберемося.
Зеленко.
- Поможи мені… - Хто говорить?
…я поможу тобі, і будемо друзями.
Будь ласка.
Дякую. Тепер той, з шампуром, поженеться за мною.
Матр. Я заберу тебе звідси. Отак.
Сюди! Так.
Що в нас тут?
Як же це завести?
Добре. Це, мабуть, добре. Так. Ши-на! Стрибай!
Добре. Поспішай!
Давай-давай!
Застрибуй!
Добре. Я зможу. Я зможу.
Зможу.
Я… Хіба я не…
Ні. Я не зможу!
Вперше за кермом.
Так!
Ну!
Я її не кину.
Ти й синій смердюк, залазьте.
Давай!
Ходу, ходу.
Думаю, відірвалися.
Дуже близько.
Тримайтеся!
Круча. Круча, круча!
Ні. Це пастка.
- Стрибаємо. Тримайтеся. - Ні. Не стрибай!
Ти вмієш літати?
Взагалі-то це планеризм.
Це було чудесно!
Дякую…
Я Отто. Так, це моє імʼя. Отто.
Стоп. Ти мене розумієш?
Ага, я розумію.
А я чую тебе, але тільки в голові.
Ого. Що це взагалі таке?
Гадки не маю, але я чую твої думки.
То можна не говорити, а подумати те, що я хочу тобі сказати…
І ти мене зрозумієш?
Я дуже добре розумію. Так.
Ого, це так химерно.
Я можу подумати…
«Як життя?» А ти…
Зараз буде ще. Я подумаю. Готовий?
Думаю. Ти ловиш?
Так.
Дякую, що врятував нас.
А куди покласти тьотю-робота?
Вона несмачна.
Поклади отут. Отут можна.
Обережно. Помалу.
Дякую.
Тепер ми друзі.
Пора їстки.
Омні, виконай аналіз системи Матр.
Аналізую.
Ево, радій. Система функціональна.
- Клемні з'єднання роз'єднані. - Плата.
Я так і знала.
Не бійся, Матр. Це просто.
Спокійно.
Треба чимось під'єднати їй плату.
Ну чого ти?
Ні. Я не знаю, що з цим робити.
Липучка. Точно. Для плати. Добре придумав.
Гидкіше за кейло-нутовий батончик.
…і не скигли, що тобі смак не той.
Не скиглити?
- Я наче піску наїлася. - О, добре.
Жаржуйка діє.
Тепер ти розумієш.
Звісно, розумію.
Ти говориш.
Я й тебе розумію.
Але не в голові.
То ця жуйка допомагає порозумітися?
Так. Я тобі її дав, щоб повідомити дві дуже важливі речі.
- Так? - Не галасуй.
Як невиховано.
Ми так багато пережили, і це все, що ти скажеш?
Ні. Я тебе жалію й не скажу решти.
Стій. Ти йдеш? Почекай.
Е ні. Ти приманка для Бестіла. Ні, дякую.
Добре.
От що. Ти бачив інших людей?
Ні. Тільки тебе. І повір, з мене досить.
- Стій. Але… Ця нашивка! - Нашивка?
Звідки вона в тебе?
Від торговця в Лакусі. А яка різниця?
Яка різниця? Це нашивка «Династес».
Її зробив мій народ. Люди, такі як я.
Відведеш мене… Як там?
- У Лакус? - Ні.
- Прошу. - Нє-а.
А я зроблю щось для тебе.
До речі, можеш.
Не говори до мене.
- Усе, йди. Крокуй! - Ево, обережно.
- Ево, тікай! - Матр.
- Забери її! Постав мене! - Матр!
Усе добре.
Це друг.
- Друг? - Ага.
Тоді як його звати?
Його звати Ши-на.
Правда ж, Ши-на?
Мерзенна людиняка і лиха машина!
У нас був важкий день.
Ево, де ми?
Вихід з Притулку суперечить моїй програмі.
Пізно. Ти вийшла.
Я не обчислюю, що тут коїться.
- Ти знайшла інших людей? - Ні, не знайшла.
Але в нього нашивка «Династес».
Він не людина.
Але ми його наче розуміємо.
А, це? Жаржуйка. Жувальна гумка чужих.
Наче землю жуєш, але чомусь розумієш.
Я тебе нею заклеїла,
- мабуть, тому… - Ево, ти її сканувала?
Аякже!
Чи я сканувала?
Само собою.
Речовина несканована.
- Омні! - Ево, а він що?
Його сканувала?
Істоту не скановано.
Тихо. Матр. Будь ласка, дай я сама з ним розберуся.
А ти проскануй район, пошукай інші притулки.
Добре. Це за протоколом.
Слухай. Мені страшенно прикро.
Я Ева з Притулку-573.
А я не цікавлюся.
Бестіл відібрав половину майна, мене жбурляють через галявину.
Дарма я не кинув тебе на корм рослинам.
Ши-на,
дозволь тобі компенсувати.
Звісно. Заплатиш за клопіт?
Купиш нове майно?
А може…
Тебе зацікавило це, правда?
Говори далі.
Знайомся – Омніпод!
Вершина людських технологій. Персональний асистент найвищого рівня.
За нього ти точно виручиш невеличкий статок у торговця в Лакусі.
Ево, я не продаюся.
А ще він кумедний веселун.
Відведеш мене в Лакус, і цей новенький Омні стане твоїм.
Я в тебе десять років.
Майже новенький Омні стане твоїм.
Добре.
- По руках. - Ні, ні.
Спершу відведи нас у Лакус.
- Нас? - Так. Мене, Матр і Отто.
Отто? А це ще хто?
Отой здоровило.
Той, який розмовляє в голові.
А у тебе в голові не розмовляє?
Ні.
Відведи нас усіх у Лакус, і це буде твоє.
Добре.
Тягни за собою цілий бродячий ліс.
- Дякую, Ши-на. - Я не Ши-на.
Мене звати Ровендер Кітт.
На світанку я відведу вас усіх у Лакус.
Дякую, Ровендере Кітт.
Є контакт?
Я не знайшла жодного притулку.
А ти не виявила ні сліду інших?
Ні.
А ці інші, вони з нашого притулку?
- Він був для шістьох дітей, так? - Так.
У кожному поколінні мало бути шестеро дітей.
Але з твого покоління ти була єдина.
Мого поко… А були й давніші покоління?
До тебе я виховала вісім поколінь.
Пробач, що не могла про них розказати.
Але тоді ти дізналася б, що не повинна була рости сама.
Я не повинна була рости сама.
Коли настала пора девʼятого покоління,
наш притулок місцями зазнав невідомого зовнішнього забруднення.
Аварійний протокол перекрив блок 573,
але одна капсула з шести була в робочому стані.
Моя капсула.
Я запрограмована виховувати й захищати тебе.
Я так і робила…
і робитиму надалі.
За протоколом, треба вернутися в притулок.
Назад у… Ні, не можна.
Ровендер відведе нас у Лакус.
- Що таке Лакус? - Як пояснити?
Тут чужа планета.
Ми не на Землі.
Не на Землі? Ти впевнена?
Так! Поглянь. У неї кільця.
Омні, астрономічні карти Землі.
Проєкція з мого місця.
Проєктую.
Ево, це не чужа планета.
Але ці двоє…
Однозначно позаземні створіння.
Якщо це Земля, то що з нею сталося?
І де всі поділися?
ЗА МОТИВАМИ КНИЖОК ТОНІ ДІТЕРЛІЦЦІ
ПАМʼЯТІ ДЕВІДА ҐЕЙЛА
Переклад субтитрів: Олена Любенко