Nejsem navržena do terénu.
Je nerovný a je tu hlína.
A nemíříme směrem k Úkrytu 573.
Evo, podle instrukcí Cadma Prydea se máme vrátit a čekat
na zotavení Země a na ostatní.
Když ostatní nenajdu, nepřidám se k nim.
Proto jsem požádala Rovíka,
aby nás vzal do Lacusu, odkud má tu záplatu. Ty jo. Koukejte.
Proč jsi to udělal?
Na nic nesahej. K ničemu nečichej.
- A rozhodně neochutnávej. - Rovíku, já jsem to nechtěla jíst.
Neříkej mi tak.
Fajn.
- Pane Kitte, váš tón značí frustraci. - Pomoc!
- Počkat.
- Slyšelas to? - Co?
- Pomoc! - Co zas?
- Volání o pomoc. - Pomoc!
- Zase slyšíš ty myšlenky. - Omni, slyšíš volání v nouzi?
Žádný zvukový podnět.
- Pomoc! - Ale já to slyším.
- Evo! - Mami, kde jsi?
Pomoc!
Mami, já se bojím!
- Neboj. - Pomoc!
Co děláš? To je lovec písečný. Mládě.
- Nechoď tam. - Bojí se. Potřebuje pomoc. Neslyšíš to?
Já slyším jen cvakání. To slyšíš? Volá svoji matku.
Jestli je poblíž, máme problém. Stáhne tě pod zem a sežere ti játra.
A vidíš tohle? Tady.
Bestýlova past. Vysílá sledovací signál. Chtěl chytit tebe.
Evo, drž se dál.
- Musím tě chránit. - Jdi pryč!
- Mami! - Je ještě malý. Pomůžu mu.
Když se chceš nechat zabít, což se stane, nejdřív zaplať.
- Na tohle není vycvičená. - Uvidíme, jak rychle se učí.
Může umřít.
Výborný způsob učení.
Já vaše metody neschvaluji.
- Pomoc. Bojím se. - V pořádku.
- Příšera. Mami! - Neboj se.
- Neublížím ti. - Bojím se!
Uhni to klepeto.
Pomůžu ti.
Uhni to klepeto.
Jo. Dobře.
Tak se na to podíváme.
Skoro.
Bestýl. Utíkejme.
Ne! Už to bude.
Ne!
Musíme pryč.
- Nemůžeme… - Evo, hned!
Evo?
Pomoc! Bojím se!
Pomoc! Mami! Pomoc!
Pomoc! Zachraň mě!
- Pomoc! - To není správné.
Odnesl mládě.
Lepší mládě lovce písečného než tebe.
Tady. Lacus.
Je ohromující.
Překrásný.
To je…
- Myslíte, že jsou tu i ostatní? - Ne. Honí tě Bestýl.
Ty i ta robotka musíte být nenápadné.
To je tradiční lacuské oblečení?
Ne. Vypadáte směšně.
Naštěstí jsme tu v den závodů.
- Závodů? Jakých? - Pavoučích rybek.
Divných, otravných cizinců si snad nikdo nevšimne.
Myslím vás dvě.
Jdeme.
Ale ten vodní měch počká tady.
- Na trhu je mačkanice. - Je to vodní medvěd. Poprosím ho.
Jasně. A až s ním budeš magicky hovořit,
řekni mu, ať neleze do vody a za rybami.
Otto, počkej tady u vody.
Nejez ryby.
Ty lahodné ryby jíst nebudu, ale zaplavu si.
Co jsem říkal?
No, ty ryby prý jíst nebude.
Jsou lahodné, ale já je nesním.
Tady jsi sehnal tu záplatu?
Podívejte!
To znám z obrázků.
Staré kolo. A lampa!
A ty nápisy!
- Jako výcviková videa! Matko! - Jo. Caruncleův palác s harampádím.
PROMIŇTE ZAVŘENO
S harampádím? Pomluvy! Něco vám povím.
Zde naleznete exotické kuriozity z celé Orbony.
Představuji vám Carunclea jmenovaného královnou Oho.
- Prodejce starožitností… - Dost.
Ta holka nic nekoupí. Jen chce…
Tak hezký den.
Počkej, prosím! Něco chci.
Vážně? Prosím, jen dál. Nespěchej. Porozhlédni se.
Hudba!
Caruncle má velkou spoustu jedinečných předmětů ke koupi.
Například toto.
Žezlo dávného krále sira Hamiltona Beache.
A zde? Sůl a pepř.
Dva malí tvorové, kteří už dávno vymřeli.
Dýchali malými otvory na hlavě.
Co z Caruncleova obchodu se ti líbí?
- Prosím, potřebuju vědět, odkud je tohle. - Opravdu něco chceš.
Informaci.
Ano. Relikvie z dynastie Dynastes.
Caruncle ti rád poví, kde tu záplatu sehnal.
Asi tak za 500 škeblounů?
- 500? - Je to hodně?
- 300. - A to máme?
Ona tolik nemá.
VSTUPTE OTEVŘENO
To je má poslední nabídka.
Získáte-li ty prostředky, uvidíme se zítra.
Caruncle otevírá za svítání,
až se vrátí z jednání v královnině paláci v Solasu.
Caruncle přeje hezký den.
Tak jo. Jsi v Lacusu, Omni je můj.
Měli jsme v Lacusu zjistit, odkud je ta záplata.
Co? Tak domluva nezněla.
Až to budu vědět, Omni bude tvůj.
Kde seženu 300 škeblounů?
Můžeš si vsadit na závod.
- Hazard neschvaluji. - Ani já.
- Na závody pavoučích ptáků se dá sázet? - Rybek. Lidé se scházejí zdaleka.
Můj prastrýc Búdú Obído jednou na závody putoval deset dní pěšky.
A to má jen tři nohy.
Jo, byl to gambler. Tak přišel o tu čtvrtou nohu.
- Můžu vyhrát 300 škeblounů? - Jistě.
Prastrýc Obído mi prozradil tajemství výhry.
Vždy si vyber vítěze.
Jasně.
Sázení na soutěže. Neklidný dav. Tak jsem tě nevychovala.
- Špatná matka. - Pane Kitte.
Věř mi, Matko. Zvládnu to.
Vítejte na každoročních závodech.
Je to mimořádná tradice a unikátní podívaná zde v Lacusu.
Dnes tu máme velkou návštěvnost.
- Už to začne. - Pardon.
- Hotovost. Další. - Pardon.
- Začne to. - Ahoj!
- Hotovost. - Chci vyhrát 300.
To my všichni. Moment, pane.
- Co vsadíš, slečinko? - Strojek.
- Je můj. - Ani za poslední nasazenou Nerudu
za něj nevyhraješ víc než 50.
- Ustup. - Ale…
- Víc nemám. - Závod začne!
Co tenhle stroj?
- Cože? - Mám vsadit Matku?
Lepší než mě.
No, jestli nemáš nic jiného…
Jasně. Jo.
Co tento velký stroj?
Evo, co to děláš?
Prvotřídní. Elegantní design. Se všemi funkcemi.
Dobře, ten beru, drahoušku. Všechno na Nerudu?
- Neruda zvítězí. - Co děláš?
Neboj se, Matko.
- Ne. - Věř mi.
- Ne… Počkej. Evo! - Znám tajemství výhry.
- Zbavit se jí je v každém případě výhra. - Ne, nesahat. To není dobré…
Která je ta tvá vítězka?
Dobrá otázka.
- Ne. Ne. Ne. Ne. Tahle! - Ta? To je Neruda?
Ne. Jen si musí věřit. Určitě je rychlá.
- Věřit si? Je slepá. - Cože?
Podívej se. Zastřený zrak, šupiny kolem víček.
Neruda je spíš tajemství prohry.
Nerudo?
To zvládneš.
Nevyhraju. Nikdy.
Vsaďte si.
První závod už začne.
Rád bych řekl, že mě těšilo ten stroj poznat.
Ale netěšilo.
Předmětem závodu je hopka.
Kdo první sebere tuto chutnou lahůdku, zvítězí.
Start! Silná vlna unáší rybky prvním ze tří kol.
Až na jednu výjimku odstartovaly dobře. Neruda vlnu asi zaspala.
- Je poslední. - Nevadí. To zvládneme.
Vede Loracco s Ploutvičkou v patách.
Hned za nimi Garway a Sindž.
Neruda by potřebovala můj dalekohled.
Neví, kde je. Snad ses s tím strojem rozloučila.
Běž! To dáš, Nerudo!
Lacus Loracco se vlní peřejí.
Svou pověst si zaslouží.
Ploutvička je druhá, pak Sindž a Garway. Neruda je na tom hůř než vrak.
Myslíš, že s ní můžeš mluvit?
Tak začni, jinak tvůj stroj půjde na součástky.
Garway klouže kruhy a pádí brouzdalištěm.
Ještě dvě kola před bouřlivým davem.
Neruda naráží do břehu…
Nerudo, slyšíš mě?
- Slyším. - Super! Pomůžu ti vyhrát.
Vyhrát?
Jo. Vyhrát.
Dělej, co řeknu. Dobře, doleva.
Promiň. Tvoje pravá, moje levá.
Pravá. Levá.
Zase pravá. Levá. Rovně.
Dobře. Nahoru. Dolů.
Vyskoč. Dobře, plav.
Neruda se na kruzích konečně zlepšila.
I slepý běžec občas najde hopku.
Soustředím se.
Šálí mě zrak? Neruda dohnala Sindže.
Tu neznám.
Loracco stále uniká.
Neruda má naději, do posledního kola vstupuje třetí.
Jo! To dáš, Nerudo!
Lacus Loracco stále vede.
- Ploutvička upadla a pořadí se mění. - Běž! Jako vítr!
Vítězství Loracca není jisté. Neruda ho dobíhá.
- Je to napínavé. - Běž!
Rovinka. Loracco a Neruda bok po boku.
- To dáš, Nerudo! - Dám to.
Vytěží Neruda tuto šanci?
Skáče pro hopku.
Vítězí Neruda! O tomto závodě se bude mluvit po generace.
Jsem vítězka!
Neruda nakonec jásá!
Ta Neruda měla ale štěstí. Ta stará rybka měla vážně štěstí.
Ona že to nedokáže?
Tři sta škeblounů. Gratuluju.
- Děkuju. - To bylo strašně lehkovážné.
Vsadit mě za místní měnu.
- Ano, lehkovážné. Ale zábavné. - Před skládkou mě zachránilo jen štěstí.
To nebylo štěstí.
Mluvila jsem s Nerudou.
No tak. Vyšlo to, ne?
Tak jo. Na, vezmi si je do úschovy.
Zítra ráno zjistíme, odkud je ta záplata.
Vaše dcera umí vybrat vítěze.
Moje… Není moje dcera.
Pane Kitte, řekněte Evě, že potřebujeme nocleh.
Řekni to sama.
Co kempovat u vody u Caruncleova obchodu? Když přijde brzo, zeptám se…
Ta příšera Bestýl může být poblíž, že ano?
Musíme někam do bezpečí.
Rovendere.
- Rybaříku, návštěva. - Moment.
Hostio, už je to…
- Až moc dlouho. Pojďte dál. - Díky.
Nevěřím vlastním očím.
Promiň, že sem tak vpadáme.
Prosím tě. Příště přijď rovnou.
- Jak se máš? - No, jde to.
- Faunas je prý zase v pohybu. - Srdce lesa, no.
Mě už se to netýká. Jak vy se máte?
Dobře. Zaměstnává ho rybolov.
Tady se nikdy nenudíme, jak víš.
Strejda Rovender!
Už jdou.
To bylo rychlé.
- Ahoj strejdo. - Nejsem váš strejda.
- Kdes byl? Smrdíš. - Táta říkal, žes zapomněl.
- No tak. - Ještě jste je neprodali?
- Neprodají nás. - Co dárek?
- Maegdan. To ne. - No jo, mami.
To je dobré. Nevadí. Vykoupím se.
- Cos přinesl? - Mrkneme se.
Co mají příšerky rády? Tady.
- Hopka. - Hopka.
- Jsem starší. Je moje. - Strejda ji dal mně.
Rozdělte se.
Díky, strejdo.
- Není zač. - Stůj. Je moje.
Rovendere, kamaráde, rád tě vidím. Nezměnil ses.
Ty víš, že to je lež.
Co tě sem přivádí?
- Vrať ji! - Jsem tu pracovně
jako průvodce těch dvou.
Kdo jsou ty tvé kamarádky?
Kamarádky? Nejsme kamarádi.
Jsou to jen vandračky. To je výstižné.
- Potkal jsem je včera. - Mám ji!
Jsem Eva z Úkrytu 573.
Člověk.
Rovendere, o co jde?
Tohle je Matka.
Jsem Matka, jednotka 0-6.
Máte pěkný domov.
Děkujeme, 0-6.
Rovendere, kde jsi…
Jednu jsem našel v masožravce a druhou u Bestýla.
To je na dlouho… Ale jsou v pořádku.
No, samozřejmě. Jo.
Jste tu vítáni.
Jistě. Půjdu připravit spacáky.
Díky, Rybaříku. Jen pro ně. Já už musím jít.
- Jít? - Ne.
Nikam nechoď. Zůstaň tu.
To je poprvé, co nechceš moji pentaku.
Uvařil jsi pentaku?
Jo! Pentaka!
Tak. Z dnešního trhu. Nasan mi vždycky schová ty nejlepší.
Jsou výborné.
Matko, přisedni si.
Díky, ale to není třeba. Já nejím.
I tak je tu pro tebe místo.
Jsi moc laskavá. Jistě nedáváš svoje děti v sázku na závodech.
- V sázku? To ne. - Matko.
Na hosty se nezírá.
Že, Rybaříku?
- Rybaříku. - Ano. Žádné zírání.
- Máš na nohách deset prstů? - Lidé jich prý mají deset.
Ukážeš mi je? Chci je vidět.
Darius říká, že lidé…
Dobře. Nemluvte a jezte.
Deset prstů, 100 prstů, 1 000 prstů. No co?
Jo.
Máš jich deset?
Rybaříku. Už jezte.
I ty, Evo.
Jak se to jí?
Pardon.
Ne. Ukážu ti to, než mě oslepíš.
Je to prosté. Jednu vezmi. Tak. Drž tu tvrdou lasturu nahoře.
- Tak? - No, skoro.
Rychle s ní otoč. Neboj se.
- Otočit! Jo. - Tak. Teď to nejlepší.
Pozvedni lasturu a ochutnej.
Je to výborné!
Jistě. Pentaka.
Pentaka. Máme pentaku.
Rovendere, nezůstaneš?
Jak jsem říkal, Rybaříku, musím už jít.
Ráno se vrátím.
- Jsem rád, že se ti daří. - Díky za tu pentaku.
Rovender takový bývá.
Dřív to bylo horší.
Ale s tebou vypadal poprvé po dlouhé době zase skoro spokojeně.
Býval spokojený.
Kdysi byl nejlepším průzkumníkem na celé Orboně.
Miloval svou práci i rodinu.
Co se stalo?
O oboje přišel.
Tudy. Už jsme skoro tam.
Tady spím. Potřebují lidé spánek?
No jo. Jistě.
Matka by řekla, že pro přežití je zásadní.
Ona je tvoje máma? Tak vypadají všechny lidské mámy?
Já nevím.
Sundáš si ty chrániče prstů?
- Co? - Ty chrániče.
Chci vidět ty prsty.
Tak jo. Jistě.
Deset prstů.
- Deset prstů? - Vrtí se.
- Můžu je spočítat? - Jo. Jestli jsou všechny.
Dobře.
Raz, dva…
Maegdan, odkud víš o lidech? Říkala jsi nějaké jméno.
Myslíš Darius?
- Zúzi. - No jo. Nesmíme o ní mluvit.
Máma říká, že vypráví až moc příběhů.
- Pět, šest, sedm, osm, devět, deset. - Kdo to je?
Jsou tu všechny.
Arsianská vědma. Bydlí v tom domě nahoře. Bývala královskou básnířkou a věštkyní.
Ale to už je dávno. Teď vypráví dětem.
A sní o lidech, děsivých bytostech, jak tuto planetu ničí.
Ale nesmíme o ní mluvit.
Omni, deaktivuj sledování.
Deaktivováno.
AUTOR KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Překlad titulků: Veronika Ageiwa