Jeg er ikke lavet til overfladeterræn. Det er ujævnt, og der er jord.
Og vi har ikke kurs mod Bunker 573's koordinater.
Ifølge protokollen skal vi vente der, som Cadmus Pryde beordrede,
til Jorden er klar, og du kan møde mennesker.
Jeg kan ikke møde dem uden at finde dem.
Derfor skal Rovee følge os til Lacus, hvor han fik sit Dynastes-mærke.
Wow, prøv lige at se.
- Hvorfor gjorde du det? - Rør ikke ved noget. Lugt ikke til noget.
- Og frem for alt, smag ikke på noget. - Jeg ville ikke spise den, Rovee.
- Du skal ikke kalde mig Rovee. - Nej nej.
Hr. Kitt, Deres tone antyder frustration over teenageadfærd.
Hjælp!
- Hørte du det? - Hvad?
- Hjælp! - Hvad nu?
- Der er en, der råber om hjælp. - Du hører vist stemmer igen.
- Omni, hører du nogen i nød? - Ingen auditive stimuli.
- Hjælp! - Jeg kan høre det.
- Eva! - Mor, hvor er du?
Hjælp!
Mor, jeg er bange!
- Så så, rolig. - Hjælp!
Hvad laver du? Det er en sandskytte. En unge.
Pas på.
Den er bange. Kan du ikke høre det?
Jeg kan kun høre den hvisle. Den kalder på sin mor.
Hvis hun kommer, har vi balladen. Hun trækker dig ned og æder din lever.
Og se der. En af Besteels fælder. Sporingssignalet er sikkert til dig.
- Eva, rør den ikke. Jeg beskytter dig. - Gå væk!
- Mor! - Det er en unge. Jeg hjælper den.
Hvis du gerne vil dø, og det gør du, så betal mig først.
Hun er ikke trænet til den slags.
- Måske er hun lærenem. - Hun kan dø.
Det lærer man meget af.
Jeg støtter ikke din pædagogik.
- Hjælp! Jeg er bange. - Rolig.
- Der er et uhyre! Mor! - Ingen trussel.
- Jeg gør dig ikke noget. - Bange!
Flyt din klo.
Lad mig hjælpe dig. Flyt kloen.
Ja, det var godt. Okay, hvad har vi her?
Næsten. Næsten.
- Besteel! Vi må væk. - Nej! Jeg har den.
Nej!
- Vi må gemme os. Nu! - Vi kan ikke...
Eva?
Hjælp! Bange!
Hjælp! Mor! Hjælp!
Hjælp! Red mig!
Det er ikke i orden. Han tog en unge.
Hellere en sandskytteunge end dig.
Der. Lacus.
Det er yderst imponerende.
Det er smukt.
Det er jo...
Tror I, de andre er her?
Nej. Besteel er på jagt efter dig.
Du og maskinen er nødt til at være diskrete.
Er det den traditionelle klædedragt?
Nej. I ser totalt latterlige ud. Men heldigvis er der kapløb i dag.
- Hvad for et kapløb? - Edderkoppefisk.
Ingen lægger mærke til et par sære og irriterende fremmede.
Det er i øvrigt jer to. Kom så.
Vandballonen må vente her.
- Markedet er tætpakket. - Vandbjørn. Jeg spørger ham.
Fint. Når du på magisk vis taler med ham i dit hoved,
så sig, at han skal undgå vandet og holde sig fra fiskene.
Otto, vent her ved vandet.
Spis ikke fisk.
Jeg spiser ikke de lækre fisk. Men jeg skal have en dukkert.
- Hvad sagde jeg lige? - Han lovede ikke at spise fiskene.
Der er en lækker fisk, men jeg spiser den ikke.
Var det her, du fik mærket?
Prøv lige at se! Det har jeg set billeder af.
En gammel cykel. En lampe! Og sådan et skilt.
Ligesom i træningsvideoerne, Mohr.
Åh ja, Karunkels skrammelpalads.
Skrammel? Ondsindet snak! Nu skal I høre.
Her udbydes eksotiske kuriositeter indsamlet over hele Orbona.
Må jeg præsentere Karunkel, udnævnt af dronning Ojo.
- Sælger af fine antikviteter... - Hold bare op. Pigen vil ikke købe noget.
- Karunkel ønsker jer en god dag. - Vent, jeg vil have noget.
Virkelig? Kom indenfor. Tag dig god tid. Se dig omkring.
Musik!
Karunkel har mange unikke genstande, som du kan købe.
Den her for eksempel.
Et scepter, som har tilhørt den gamle kong Hamilton Beach.
Og de her, salt og peber.
To små skabninger, for længst uddøde,
som trækker vejret gennem bittesmå huller i hovedet.
Nå, hvad kan du lide i Karunkels butik?
Jeg vil vide, hvor du fik det her fra.
Du er altså ude efter noget. Oplysninger.
Åh ja. Et levn fra Dynastes-dynastiet.
Karunkel fortæller gerne, hvor han fik mærket.
Skal vi sige for 500 skalakker?
- 500? - Er det meget?
- 300. - Har vi det?
Det har hun ikke.
Og det er Karunkels sidste bud.
Hvis I skaffer beløbet, ses vi i morgen.
Karunkel åbner ved daggry,
når han er tilbage fra sit ærinde på dronningens palads i Solas.
Karunkel ønsker jer en god dag.
Okay, vi er Lacus, så giv mig den Omni.
Nej, aftalen var, at jeg fik at vide, hvor mærket kom fra.
Hvad? Det var ikke aftalen.
Når jeg får den oplysning, får du min Omni.
- Hvor får jeg 300 skalakker fra? - Du kan spille på kapløbet.
- Jeg er imod spil. - Også mig.
- Kan man spille på edderkoppefuglene? - Fisk. Folk kommer langvejs fra.
Min grandonkel Boodoo Obeedo gik engang i ti dage for at se kapløbet.
Og han har kun tre fødder. Ja, han var en rigtig spillefugl.
Sådan mistede han foden.
- Kan jeg vinde 300 skalakker? - Ja da.
Grandonkel Obeedo fortalte mig genvejen til at vinde.
Du skal altid vælge vinderen.
Javel.
Væddemål. Uregerlige menneskemængder.
- Sådan er du ikke opdraget. - Så er du ikke en ret god mor.
Stol nu på mig. Jeg kan godt.
Velkommen til det årlige edderkoppefiskeløb.
En særlig tradition og et enestående skue her i Lacus.
Sikke et publikum, vi har i dag.
- Løbet begynder snart. - Undskyld. Undskyld... Av.
- Pengene på disken. - Hej, jeg vil gerne vinde 300 skalakker.
Ja, det vil alle. Øjeblik, hr.
- Hvad satser du? - Den her lille maskine.
- Hov, det er min. - Selv Ol' Crusty giver højst 50. Næste!
- Jeg har ikke andet. - Hvad med den maskine?
- Hvabehar? - Skal jeg satse Mohr?
- Hellere end mig. - Ja, medmindre du har andet.
Okay! Ja. Hvad med den store maskine her?
Eva, hvad laver du?
Fineste kvalitet. Elegant design. Alle funktioner.
Okay, aftale. Sætter du det hele på Ol' Crusty?
- Ja, som vinder. - Hvad laver du?
Rolig, Mohr. Stol på mig.
- Du kan ikke... Eva! - Jeg kender genvejen.
- At tabe maskinen er også en sejr. - Ikke røre der. Det er ikke et godt sted.
- Hvem af dem er din vinder? - Godt spørgsmål.
Nej. Nej. Nej. Nej.
- Den! - Er det Ol' Crusty?
Hun mangler bare lidt selvtillid. Hun er garanteret hurtig.
- Selvtillid? Hun er blind. - Hvad?
Se på hende. Uklart blik, øjenlågene skæller.
Ol' Crusty er din genvej til at tabe.
Crusty? Du kan godt.
Kan ikke vinde. Aldrig.
Gør jeres indsatser. Første løb begynder nu.
Det var hyggeligt at møde maskinen. Nej, det var ej.
Målet er denne hopfrugt.
Den første, der når den lækre frugt, har vundet.
Start! En bølge løfter edderkoppefiskene ind i den første af tre omgange.
Alle kom godt fra start undtagen en.
Ol' Crusty må være døset hen. Hun er langt bagud.
Det skal nok gå.
Loracco først, så Lakefin. Garway og Sinj kæmper sig op.
Crusty skal låne en kikkert for at se dem.
Hun er helt ude af kurs. Fik du sagt farvel til maskinen?
Kom nu, Crusty!
Loracco smyger sig igennem. Man forstår hans berømmelse.
Lakefin er foran Sinj og Garway. Ol' Crusty er rusten som et skibsvrag.
Kan du stadig tale med Ol' Crusty?
Så gør det nu, før din maskine bliver skilt ad.
Garway gennem ringene og fører ind i stænkzonen.
To omgange tilbage. Publikum er ellevilde. Ol' Crusty ramte kanten...
Crusty, kan du høre mig?
- Crusty hører dig. - Jeg hjælper dig til en sejr.
- Vinder Crusty? - Ja, Crusty vinder. Gør, som jeg siger.
Til venstre. Hov, undskyld! Din højre, min venstre.
Til højre. Venstre. Højre igen. Til venstre. Ligeud.
Du kan godt. Og op. Ned.
Løft fødderne! Og svøm så.
Ol' Crusty adræt gennem ringene.
- Selv en blind løber finder en hopfrugt. - Jeg koncentrerer mig.
Giv mig en ny kikkert. Ol' Crusty har indhentet Sinj.
Vi er ikke sammen.
Loracco slipper fra dem,
men Ol' Crusty får et glimt af håb på tredjepladsen.
Ja! Du kan godt, Crusty!
Loracco ligger stadig i spidsen.
- Lakefin stoppet af ringene. - Hurtigere! Flyv!
Intet er afgjort. Crusty haler ind.
- Det bliver tæt. - Kom nu!
Sidste opløb. Loracco og Crusty finne om finne.
- Du kan godt! - Ja, jeg kan.
Kan Crusty tage sejren? Hun springer efter hopfrugten.
Ol' Crusty vinder! Et historisk edderkoppefiskeløb.
- Jeg vandt! - Ol' Crusty fra tårer til jubel!
Den Ol' Crusty var godt nok... heldig. Den gamle edderkoppefisk var heldig.
Hun var ikke færdig.
Tre hundrede skalakker. Tillykke.
- Tak. - Det var meget uforsvarligt, Eva.
- At satse mig for lokal valuta. - Ja, uforsvarligt, Eva. Men sjovt.
Det var rent held, jeg ikke blev skrottet.
Det var ikke held. Jeg talte til Crusty. Hold nu op, det virkede jo.
Okay, okay.
Her, du passer på dem.
I morgen finder vi ud af, hvor det mærke kom fra.
Din datter forstår at vælge en vinder.
Min... Hun er ikke min datter.
Hr. Kitt, sig til Eva, at vi skal finde et logi.
- Sig det selv. - Vi kan slå lejr ved Karunkels butik.
Så kan vi spørge ham, hvor...
Besteel kan være i nærheden, ikke, hr. Kitt?
Vi må finde et sikkert sted.
Rovender!
- Fiscian! Se, hvem det er. - Øjeblik, skat.
Hostia, det er...
- Alt for længe siden. Kom ind. - Tak.
Jeg tror ikke mine egne øjne.
- Undskyld, jeg bare kommer forbi. - Hold da op. Du er altid velkommen.
- Hvordan går det? - Udmærket.
- Og Faunas er på farten? - Sådan er Skovens Hjerte.
Ikke mit ansvar mere. Og dig og Fiscian?
Vi har det fint. Han fisker meget, og her keder man sig jo aldrig.
Onkel Rovender!
Der er de. Det gik stærkt.
- Onkel Rovender! - Jeg er ikke jeres onkel.
- Hvor var du? Du lugter. - Far sagde, du glemte os.
- Så, unger. - Har I ikke solgt dem endnu?
- Vi er ikke til salg. - Gaver?
- Rolig, Maegdan. - Ja, mor.
- Det er fint. Jeg betaler løsesummen. - Hvad har du med?
Hvad kan små uhyrer lide? Åh, her.
- Hopfrugt! - Frugt.
- Jeg er ældst. Den er min. - Onkel Rovender gav mig den.
- I skal dele. - Tak, onkel Rovender.
- Selv tak, Maegdan. - Stop!
Rovender, gamle ven. Du ligner dig selv.
- Det er løgn. - Hvad skal du i Lacus?
De to manglede en guide, så jeg hjalp dem med et ærinde.
- Og hvem er så dine venner? - Venner? De er ikke mine venner.
Bare et par vagabonder, er vist det bedste ord.
- Jeg mødte dem i går. - Giv mig den!
Hov.
Jeg er Eva fra Bunker 573.
Et menneske.
- Rovender, hvad er det her? - Det er Mohr.
Jeg er Mohr enhed 0-6. I har et dejligt hjem.
Nå, tak, 0-6.
Rovender, hvor har du...
Hende fandt jeg i en hippoplante og den i Besteels lejr.
Lang historie, men... De er okay.
Ja, selvfølgelig.
- Alle er velkomne her. - Helt sikkert. Så finder jeg soveposerne.
Tak, Fiscian, men kun til dem. Jeg skal videre.
Videre?
- Du går ingen steder. - Bliv her.
Du siger ellers aldrig nej til min pentaka.
- Har du lavet pentaka? - Hurra!
Værsgo. Friske fra markedet.
Nasan gemmer altid de bedste til mig. De smager dejligt.
Mohr, sæt dig ned.
Tak, men ikke nødvendigt. Jeg spiser ikke.
- Der er alligevel plads ved bordet. - Det er meget pænt af dig.
Du satser næppe dine børn i et væddemål.
- Væddemål? Selvfølgelig ikke. - Mohr!
Her i huset stirrer vi ikke på gæsterne.
Vel, Fiscian?
- Fiscian! - Hvad? Nej. Ikke stirre.
Har du ti tæer?
- Vi har hørt, mennesker har ti tæer. - Må jeg se dine tæer?
- Darius siger, at mennesker... - Okay, ikke mere snak. Spis.
Ti tæer, hundrede tæer, tusind tæer. Og hvad så? Ja.
- Har du ti tæer? - Fiscian! Spis jeres mad. Også dig, Eva.
Hvordan spiser man dem?
- Undskyld. - Nej, nej.
Jeg viser dig det, før jeg bliver blind.
Det er nemt. Tag en. Sådan. Tag fat i skallen ovenpå.
- Sådan her? - Næsten.
Så et hurtigt vrid. Du skal ikke være bange.
- Vrid! - Sådan. Nu kommer det bedste.
Løft skallen af, og smag på den.
- Det smager virkelig godt! - Ja, det er jo pentaka.
Pentaka, pentaka, vi spiser pentaka.
- Rovender, bliver du ikke? - Som sagt skal jeg af sted nu.
- Vi ses i morgen. - Jeg er glad for, du har det godt.
Tak. Og tak for pentakaen.
Sådan er Rovender nogle gange. Men det var værre før.
Sammen med dig virker han, for første gang meget længe, næsten glad.
Før var han altid glad.
Rovender var den bedste stifinder i hele Orbona.
- Han elskede sit arbejde og sin familie. - Hvad skete der?
Han mistede begge dele.
Herinde. Vi er der næsten.
Her sover jeg.
- Har mennesker brug for søvn? - Ja, selvfølgelig.
Mohr ville nok sige, at det er livsnødvendigt.
Er det din mor? Ser alle menneskemødre sådan ud?
Det ved jeg ikke.
Tager du ikke dine tåværn af?
- Mine hvad? - Dine tåværn.
- Jeg vil se dine tæer. - Okay, ja. Det kan jeg godt.
Ti tæer!
- Ti tæer? - Hvor er de vrikkende.
- Må jeg tælle dem? - Ja, selvfølgelig. Se, om alle er der.
Okay.
En, to...
Maegdan, hvor har I lært om mennesker? Du sagde et navn før.
Mener du Darius?
- Zoozi! - Nå ja. Hende må vi ikke tale om.
Mor siger, hun kan for mange historier.
- Fem, seks, syv, otte, ni, ti. - Hvem er hun?
Alle er der.
Det Arsianske Orakel. Hun bor oppe i huset.
Hun var den royale digter og sandsigerske. Men det er længe siden.
Nu fortæller hun børnene historier.
Og drømmer om mennesker og farlige ting, der skader planeten.
Men vi må ikke tale om hende.
- Omni, slå GPS fra. - Slået fra.
EFTER TONY DITERLIZZIS BØGER
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve