Nisem narejena za tak teren.
Neraven je in umazan.
Ne hodimo v smeri Zavetišča 573.
Po protokolu se moramo vrniti in čakati,
kot je naročil Cadmus, dokler Zemlja ni nared in se lahko pridružiš ljudem.
Ne morem, če jih ne najdem. Zato sem se dogovorila s Potnikom,
da nas pelje v Lakus, kjer je dobil našitek Dynastesa.
Vau. Poglej tole.
- Čemu pa to? - Ničesar se ne dotikaj.
Ničesar ne duhaj. In ničesar ne okušaj.
Saj nisem hotela pojesti.
- Ne kliči me Potnik. - Prav.
G. Kitt, nejevoljni ste zaradi njenega vedenja.
- Na pomoč! - Čakaj.
- Si slišala? - Kaj?
- Na pomoč! - Kaj je?
- Nekdo rabi pomoč. - Spet slišiš glasove v glavi.
- Omni, je kdo v stiski? - Ničesar nisem zaznal.
- Pomagajte! - Jaz slišim.
- Eva. - Mami, kje si?
Pomagajte!
Mami, bojim se!
- V redu je. - Na pomoč!
Kaj delaš? To je mladič peščenega lovca.
Ne približuj se mu.
Strah ga je. Rabi pomoč. Ne slišiš?
Samo klikanje slišim. Slišiš? Kliče mamo.
Če je blizu, smo v težavah.
Pod zemljo ti bo žrla jetra.
Vidiš? Ena Jeklonovih pasti.
S sledilnim signalom. Namenjena tebi.
Ne približuj se mu.
- Varovati te moram. - Stran!
- Mami! - Mladič je, pomagala mu bom.
Če že hočeš umreti, mi najprej plačaj.
Ni izurjena za take situacije.
- Morda se hitro uči. - Lahko umre.
Najboljši način za učenje.
Ne odobravam tvojih učnih metod.
- Bojim se. - V redu je.
Tam je pošast. Mami!
- Nič ti ne bom. - Bojim se!
Umakni klešče.
Pomagala ti bom.
Umakni klešče.
Ja. Dobro.
Dobro. Poglejmo.
Še malo.
- Jeklon. Pojdimo. - Ne! Saj bom.
Ne!
Skrijmo se.
- Ne moremo… - Takoj!
Eva?
Pomagajte! Bojim se!
Pomagaj! Mami! Pomagaj!
Pomagaj! Reši me!
- Pomagaj! - To ni prav.
- Vzel je mladička. - Bolje njega kot tebe.
Tisto je Lakus.
- Fantastično. - Čudovito.
To je…
- So tudi drugi tu? - Ne. Jeklon te išče.
Ostati morata neopazni.
- Se v Lakusu tako oblačijo? - Ne, trapasti sta videti.
K sreči pa so danes dirke.
- Kakšne dirke? - Morskih pajkov.
Morda ne bodo opazili čudnih in zoprnih tujcev.
Vaju mislim. Pojdimo.
Vodni medjed mora ostati tu.
- Tržnica je polna. - Vodni medved je. Prosila ga bom.
Prav. Ko že v glavi čarobno govoriš z njim,
mu reci, naj se izogiba vode in rib.
Otto, ostani tu, blizu vode. Ne jej rib.
Slastnih rib ne bom jedel, okopal pa se bom!
- Kaj sem rekel? - Rekel je, da rib ne bo jedel.
Tu je slastna riba, a je ne bom snedel.
Si tukaj dobil našitek?
Poglejte to! Videla sem fotke tega! Staro kolo. In svetilka!
Eden od teh znakov! Kot v učnih videih! Mater!
Karunklova palača krame.
Krame? Dolgin! Nekaj ti povem.
Tu so zbrane eksotične zanimivosti iz vse Orbone.
Karunkel, po dogovoru s kraljico Ojo.
- Prodajalec starin… - Nehaj.
Ničesar noče kupiti. Zanima jo samo…
- Potem pa adijo. - Počakajte! Hočem nekaj.
Res? Kar naprej. Vzemi si čas. Razglej se.
Glasba!
Karunkel ima naprodaj veliko posebnih stvari.
Na primer tole. Žezlo antičnega kralja Hamiltona Beacha.
Pa solnica in poprnica. Zdavnaj umrli majceni bitji,
ki dihata skozi luknjice na vrhu glave.
- Kaj iz Karunklove trgovine te zanima? - Kje ste dobili tole?
Res nekaj hočeš. Informacijo.
Relikvija dinastije Dynastes.
Z veseljem ti povem, kje sem dobil našitek.
Za 500 šelakov?
- 500? - Je to veliko?
- 300. - Imamo toliko?
Nima toliko.
To je moja zadnja ponudba.
Če se vam nasmehne sreča, vas jutri sprejmem.
Odprem ob zori,
ko se vrnem z opravkov v kraljevi palači v Solasu.
Karunkel vam želi lep dan.
Pripeljal sem te sem. Daj mi Omnija.
Nak. Dogovor je bil, da izvemo, kje je dobil našitek.
To ni bil dogovor.
Ko dobim to informacijo, ti izročim Omnija.
- Kje naj dobim 300 šelakov? - Lahko staviš na dirke.
- Tega ne odobravam. - Jaz tudi ne.
Stavim lahko na dirke ptičjih pajkov?
Morskih pajkov. Gledalci so prišli od vsepovsod.
Moj prastric Budu Obidu je nekoč deset dni peš potoval na dirke.
Pa ima le tri noge. Pravi hazarder je bil. Tako je izgubil eno nogo.
- Lahko dobim 300 šelakov? - Seveda.
Prastric Obido mi je zaupal, kako zmagati.
Vedno izberi zmagovalca.
Razumem.
Stave na tekmovanjih.
Neobvladljive množice. Nisem te tako vzgajala.
- Potem nisi dobra mama. - G. Kitt.
Zaupaj mi, Mater. V redu bo.
Dobrodošli na dirke morskih pajkov.
Posebna tradicija in poseben spektakel v Lakusu.
Danes se je zbrala velika množica.
- Začelo se bo. - Oprostite.
Daj denar. Kdo je naslednji?
- Dirka se bo začela. - Živjo!
- Denar na mizo. - Dobiti hočem 300 šelakov.
Kdo pa ne? Trenutek, gospod.
- Kaj staviš? - Tole napravico.
- To je moje. - Tudi zmaga Lupinarke
ti s temle ne bi prinesla več kot 50 šelakov. Umakni se.
- Samo to imam. - Kaj pa ta naprava?
- Prosim? - Zastavim naj Mater?
- Raje njo kot mene. - Razen če imaš še kaj drugega.
Ja. Kaj pa tale velika naprava?
Eva, kaj pa delaš?
Vrhunska. Elegantna zasnova. Vse funkcije.
Zmenjeno. Staviš na Lupinarko?
- Vse na Lupinarko. - Kaj delaš?
Ne skrbi, Mater.
- Ne. - Zaupaj mi.
- Trenutek. Eva! - Poznam skrivnost zmage.
Ne glede na izid,
- je zmaga, da se znebiš naprave. - Ne dotikaj se. To ni dober…
Kateri je tvoj zmagovalec?
Dobro vprašanje. Ne, ne, ne, ne.
- Tale! - To je Lupinarka?
Samo malo samozavesti rabi. Gotovo je hitra.
- Samozavesti? Slepa je. - Kaj?
Poglej jo. Motne oči, suhe veke.
To je tvoja skrivnost za poraz.
- Lupinarka? Zmogla boš. - Nikoli ne zmagam.
Položite stave. Začela se bo prva dirka.
Rad bi rekel, da je bilo lepo poznati napravo, a ni tako.
Cilj dirke je sadež. Kdor ga prvi zgrabi, je zmagovalec.
Dirka! Močen val morske pajke odnese v prve tri kroge.
Vsi, razen enega, so dobro na poti.
Lupinarka je očitno zadremala. Daleč na repu je.
Vse bo v redu.
Lorako vodi, tesno za njim je Plavutar.
Garvej in Sindž se borita. Lupinarka bi vodilnega videla samo z daljnogledom.
Ne razloči leve od desne. Upam, da si se poslovila od naprave.
Daj, Lupinarka!
Lakus Lorako čudovito mimo ovir. Jasno je, zakaj ima tak ugled.
Plavutar je drugi, sledita Sindž in Garvej.
Lupinarka pa kot potapljajoča se ladja.
Misliš, da lahko govoriš z njo?
Potem kar začni, ker bo tvoja naprava šla za dele.
Garvej je premagal obroče in gre proti coni brizganja.
Še dva kroga pred navdušeno množico.
- Lupinarko je odbilo od brega… - Lupinarka, me slišiš?
- Ja. - Pomagala ti bom zmagati.
- Zmagati? - Ja, zmagati.
Samo ubogaj me. Levo.
Oprosti. Tvoja desna, moja leva.
Desno. Levo, levo. Znova desno. Levo. Naravnost.
Dobro ti gre. Gor. Gor, gor. Dol.
Dvigni nožice. Plavaj.
Lupinarka je končno pokazala nekaj okretnosti.
Celo slepi dirkač včasih najde sadež.
Osredotočam se.
Rabim nov daljnogled? Lupinarka je dohitela Sindža.
Ni z mano.
Lakus Lorako še vedno vodi,
toda Lupinarka ima upanje. Pred zadnjim krogom je tretja.
To! Zmogla boš!
Lakus Lorako vodi.
Plavutar je zamočil. Dirka je odprta.
Bodi hitra kot veter!
Ne slavite prehitro Loraka, kajti Lupinarka je blizu.
- Tesno bo. - Daj!
Zadnja ravnina. Izenačena sta.
- Daj, Lupinarka! - Ja.
Lahko Lupinarka zmaga? Skočila je po sadež.
Zmagala je!
- O tej dirki se bo še dolgo govorilo. - Zmagala sem.
Namesto solz, veselje!
Lupinarka je imela srečo. Srečo je imela.
Kdo jo je odpisal?
Tristo šelakov. Čestitam.
- Hvala. - To je bilo zelo zaletavo.
- Zastavila si me za lokalno valuto. - Zaletavo, ampak zabavno.
Samo sreča me je rešila odpada.
Ni bila sreča. Govorila sem z Lupinarko.
Izšlo se je, kajne?
V redu. Imej to na skrbi.
Jutri bomo izvedeli, od kod je prišel našitek.
Tvoja hčerka zna izbrati zmagovalca.
Moja… Ni moja hčerka.
G. Kitt, recite Evi, da rabimo prenočišče.
- Sami ji povejte. - Lahko taborimo pri Karunklovi trgovini.
Če pride prej, lahko vprašam…
Jeklon je lahko blizu. Kajne, g. Kitt?
Potrebujemo varen kraj.
Trgovec!
- Fišin, poglej, kdo je tu. - Trenutek.
Hostija, minilo je…
- Preveč časa. Kar naprej. - Hvala.
Ne morem verjeti.
Oprosti, da smo nenapovedano prišli.
Prosim te. Naslednjič takoj pridi.
- Kako si? - Gre.
Menda se Faunas spet seli.
To je zate srce gozda, a ni več moja skrb. Kako sta s Fišinom?
Dobro. Ribolov ga zaposluje in tukaj ni nikoli dolgčas.
- Stric Trgovec! - Prihajata. Ni dolgo trajalo.
- Pogrešala sva te. - Nisem vajin stric.
Kje si bil?
- Menda si nas pozabil. - Kaj je ta vonj?
- Pridita. - Ju še nista prodala?
- Nisva naprodaj. - Kje je darilo?
- Megdan. Nehaj. - Ja, mama.
V redu je. Plačal bom odkupnino zanju.
- Kaj si prinesel? - Poglejmo.
Kaj je pošastim všeč? Izvolita.
- Sadež. - Sadež.
Starejša sem. Moj je.
- Meni ga je dal. - Delita si.
Hvala, stric.
- Ni za kaj, Megdan. - Moj je.
Trgovec, lepo te je videti. Nisi se spremenil.
- Lažeš, in to veš. - Kaj te je prineslo sem?
- Vrni mi! - Rabita vodiča.
- Pripeljal sem ju zaradi posla. - Kdo sta tvoja prijatelja?
Nista prijatelja. Samo dva potepuha sta. To je prava beseda.
- Srečal sem ju včeraj. - Moj je!
Ojoj.
Sem Eva iz Zavetišča 573.
Človek.
- Trgovec, kaj je to? - To je Mater.
Sem enota Mater 0-6. Čudovit dom imate.
Hvala, 0-6. Trgovec, kje si…
Eno v grmovju, drugo v Jeklonovem taboru.
- Dolga zgodba, ampak v redu sta. - Seveda sta.
- Dobrodošli sta. - Vsekakor. Pripravit grem spalne vreče.
Hvala, ampak samo zanju. Jaz moram iti.
Greš?
Nikamor ne greš. Z nami boš.
Prvič si zavrnil moje pentake.
- Naredil si pentake? - Pentaka!
Sveže s tržnice.
Nasan najboljše vedno prihrani zame. Slastne so.
- Mater, pridružite se. - Hvala, a ni potrebno. Ne morem jesti.
- Vseeno imate prostor pri mizi. - Zelo ste prijazni.
In niste zastavili otrok na dirkah.
- Seveda ne. - Mater.
V tej hiši ne strmimo v goste. Kajne, Fišin?
- Fišin. - Ja, nobenega strmenja.
Imaš deset nožnih prstov?
- Ljudje imajo deset prstov. - Mi pokažeš? Hočem videti.
- Darius pravi… - Manj govorite in jejte.
Deset, sto, tisoč prstov. Koga briga?
Ja.
- Imaš deset prstov? - Fišin. Jejta. Ti tudi, Eva.
Kako se to je?
- Oprosti. - Ne.
Pokazal ti bom, preden me oslepiš.
Preprosto je. Vzemi enega. Primi trdi del zgoraj.
- Tako? - Recimo. Na hitro obrni. Ne boj se.
- Obrat! Dobro. - Zdaj pride dober del.
Posrkaj in pokusi.
- Res je dobro! - Jasno. Pentaka je.
Pentaka. Pentaka. Jemo pentako.
- Ne boš ostal? - Kot sem rekel, moram res iti.
- Zjutraj se vrnem. - Vesel sem, da si dobro.
Hvala za pentako.
Včasih je tak. Prej je bilo še huje.
S tabo pa je po dolgem času videti skoraj srečen.
Nekoč je bil vedno srečen.
Bil je najboljši stezosledec v Orboni.
- Rad je imel svoje delo in družino. - Kaj se je zgodilo?
Oboje je izgubil.
Sem. Smo že skoraj tam.
- Tukaj jaz spim. - Morajo tudi ljudje spati?
Seveda. Mater bi rekla, da je to nujno za preživetje.
Kako je ona tvoja mama? So vse človeške mame take?
- Ne vem. - Boš snela ščitnike za prste?
- Kaj? - Ščitnike za prste.
- Rada bi videla tvoje prste. - Seveda.
Deset prstov.
- Deset prstov? - Vijugasti so.
- Jih lahko preštejem? - Ja. Preveri, če so vsi.
Prav. Ena, dve…
Megdan, kje si se poučila o ljudeh?
- Prej si omenila ime. - Darius?
- Zuzi. - Ja.
Ne smeva je omenjati. Mami pravi, da preveč govori.
- Pet, šest, sedem, osem, devet, deset. - Kdo je ona?
Vsi so tu.
Modrečev hrib. Tam zgoraj živi v hiši.
Bila je kraljeva pesnica in jasnovidka.
A tega je že dolgo. Zdaj pripoveduje otrokom.
Sanje o ljudeh, grozljive stvari, ki prizadenejo ta planet.
A ne smeva je omenjati.
- Omni, deaktiviraj sledenje. - Deaktivirano.
PO KNJIGAH TONYJA DITERLIZZIJA
Prevedla Lidija P. Černi