Halo?
- Iščem Darius. - Ne.
Ne iščeš Darius.
Iščeš odgovore.
Živjo.
- V bistvu iščem ljudi. - Ljudi?
- Pri meni jih ne boš našla. - Ja. Samo…
- Veš, kje so? Kje jih bom našla? - Tiho.
Sprašuj v pretekliku, ker so se moji odgovori že zgodili.
Ja. Ne razumem.
Ne "Kam grem?", ampak "Od kod sem prišla?"
Ne "Koga bom srečala, ko umrem?", ampak "Kdo je umrl, preden sem ga spoznala?"
Ne sprašuj nekaj, česar hočeš vedeti.
Vprašaj nekaj, česar nikoli nisi vedela.
Prav.
Kaj se je zgodilo planetu, preden je postal Orbona?
Kaj se je zgodilo ljudem?
Še posebej boleča prošnja.
V redu. Podarjena darila za dana darila.
- Podarjena darila. - Darilo. Prav.
Ne vem, ali imam kaj, kar si želiš.
Imaš nekaj, kar hočem. Poglejmo.
Vem, da je nekje rezervna.
Ja. Tale je.
Madonca. Kdaj je bila ta…
Kakšen trenutek.
Kako lepo.
Ali obstaja večje veselje od rojstva otroka?
Oprosti. Mislila sem, da je prazna. Trenutek.
Veliko bolje.
- So vse napolnjene s spomini? - Z veselimi spomini.
Zdaj so moji, da jih doživim, ko hočem in potrebujem.
- Hočeš enega od mojih spominov. - Najsrečnejši spomin.
- Dobro. - Zapri oči.
Močno primi ročki. In se spomni.
Naj te spomin najde. Naj te popelje v brezskrben čas.
V čas, ko si čutila ljubezen, varnost.
Vse najboljše. Zaželi si nekaj.
- Ko si vedela, kaj hočeš. - Dyna-komora odklenjena.
Veliko tebi podobnih otrok je zraslo v podzemnih zavetiščih, kot je tale.
Kdaj se bomo igrali?
Po končnem preizkusu, boš lahko šla skozi velika vrata.
Tam boš spoznala svojo družino.
Ko si verjela, da je na svetu vse v redu.
Kaj je to?
Podarjeno darilo.
V Orbono sem prišla z brati in sestro po milosti kralja Oja.
Planet je dojemal kot ravnino z veliko možnostmi za življenje.
Jaz pa sem videla uničen svet in avro katastrofe.
Slišala sem le krike tistih, ki so umrli pred mano.
Čutila sem le bolečino oskrunjenega sveta.
Videla sem le smrt in preganjali so me ljudje.
Kdo so bili? Kdo je to naredil?
Tisti, ki si jih iskala, ki so vse uničili in zraven pokopali še sebe.
Ne. Ne! Nisem prišla zaradi tega.
Ne pričakujem, da bodo vsi cenili moja darila,
toda tvoje darilo mi zelo veliko pomeni.
Bolečina preteklosti je včasih nevzdržna.
Tukaj s svojimi spomini čutim samo srečo.
Zaželi si nekaj.
Veliko otrok…
Veliko tebi podobnih otrok.
Zavetišča, kot je ta.
O ne. Nemogoče.
- Čakaj. Lahko razložim. - Ljudje so bili ves ta čas pod zemljo?
Če je ostal eden, je že preveč.
Ven. Podzemna pošast.
- Jamski demon. Duh zemlje. - Čakaj.
Ven!
Utopitev neizbežna. Eva, oglasi se.
Eva?
Hvala, Otto.
Za las je šlo.
V redu si. Nobene slastne ribe nisem pojedel.
Najbrž.
Darius, ona…
Gotovo se moti.
Ne bodi žalostna.
Rekla mi je pošast. Samo zato, ker sem človek.
Mi bi morali obnoviti planet, a je rekla, da smo ga uničili.
EVA, POIŠČI ME
Kaj, če sem sama?
Kaj, če sem edina?
Eva. Nisi sama.
- Napolni. - Potnik?
- Dobiš, kar hočeš. - Veš, kaj moraš.
Prav imaš. Nisem sama. Našitek je pripadal človeku.
Nekomu iz zavetišča. Ugotoviti moram, od kod.
Ne zdaj. Kdaj?
Kako sem se spravil v to godljo?
- Kaj sem mislil? - Razmišljanje je precenjeno.
- Nisem razmišljal. - Nikakor ne.
Misliš, da nisem pameten?
- Brihta si. - Zakaj sem potem tako neumen?
- Morda pamet pride in gre. - Pridi sem.
- Te zanima skrivnost? - Vem, kako zmagati.
Ne. Boljša. Ona je človek.
Nekdo je preveč spil.
Vidim tvoj pogled. Ne verjameš mi.
Človeka že dolgo nismo videli.
Zaprl bom. Pozno je.
Ti še vedno piješ, jaz pa nimam kam iti!
- Potnik, kaj delaš tu? - Ne kliči me tako.
- Daj mi. - Izvoli. Pojdi.
- Pol si že porabil? - Vsak pol sva dobila.
Veš, da rabim ta denar. Vsega!
- Da ugotovim, od kod našitek. - Karunkel je lopov in lažnivec!
- Je tako? - Ne zaupaj tipu v trenirki.
Našitek je prišel od nekod.
Tako kot vse stvari. Stric Budu Obidu je govoril:
"Če nekam hočeš, moraš nekje začeti!"
- Ali "Obleci spodnjice…" - Kam greš?
- Imela sva dogovor. - Prekršila si ga. Zato sem vzel svoj del.
- Preprosto. - Je to to?
- Sva opravila? - Ja.
Rabim tvojo pomoč. Samo ti me lahko pelješ, kamor moram.
- Zakaj jaz? Ne potrebuješ mene! - Sem si me pripeljal!
Samo zaradi denarja in dogovora.
Samo stari potepuh sem. Ne morem ti pomagati!
Fišin pravi, da si najboljši stezosledec.
Dolg jezik ima.
- Hostija mi je povedala o tvoji družini. - O ničemer.
Nič ne veš o meni, zato utihni. Nehaj mi slediti.
Pojdi stran!
Žargončilka ne deluje več? Si zaostala?
Opravila sva. Dogovor zaključen. Zbogom.
Kako ti lahko pomagam? Bi numerični sledilnik dolgčasa?
Ali napravo za sajenje posameznih semen?
Zanima me našitek, ki si ga prodal Kitu.
- Z logotipom korporacije Dynastes. - Ja. Logotip Dynastesa.
- Imaš 300 šelakov? - Ne.
- Kaj dobim za 150 šelakov? - Trenutek.
Za pol denarja pol informacije.
- Kje si ga dobil? - Za to polovico nimaš dovolj.
Kaj, če… Kaj, če ti povem, kaj so vse te človeške stvari?
V smeh me spravljaš. Traparija.
Karunkel je prvovrstni strokovnjak za človeško robo.
- Boljši od resničnega človeka? - Kaj…
Hej!
Dobrodošla. Edinstvena gostja. Oprosti moji nevljudnosti.
- Morda si lahko izmenjava informacije. - Jaz bom začela. Kje si dobil našitek?
Dobil sem ga, ko sem trgoval v Solasu.
Kaj je Solas?
Nak. Jaz sem na vrsti. Je s tabo še kak človek?
Sama sem in iščem druge. Izvedeti moram, kaj je Solas.
Solas je prestolnica Orbone,
dom največjega zbiratelja dinastije Dynastes, Zina.
Prodal sem mu eno teh stvari na tvoji roki.
Tole? Še en Omni?
Lahko vsebuje imena, datume, zadnje znane lokacije.
Moram ga dobiti. Je Zin v Solasu? Kako pridem tja?
Sama? Ne, zelo daleč je.
Rabila boš hrano, prevoz in zemljevid.
Enega imam tukaj. Poglejmo. Dal sem ga…
Dobro.
Ja, seveda. Tukaj je. Pridi. Poglej.
Rad bi pomagal. Vedno pomagam.
- Je to Jeklonova past? - Aktivirala se je in kmalu bo tu.
Ti pa boš kmalu izvedela vse o Solasu, človeček.
Ker boš šla tja kot tovor.
Včeraj sem tam slišal za človeka, ki je pobegnil Jeklonu.
Jeklon je Zina razočaral, ker te je izgubil.
Bila bi krona njegove zbirke. Zdaj tudi boš.
Jeklon je. Prišel je hitreje, kot sem mislil.
Jeklon! Sem! Človek je tukaj.
Zinu ne pozabi omeniti, kdo je zaslužen za ujetje človeka.
- Jaz. - Ti.
Seveda si ti. Bil sem samo posrednik.
Ne streljaj v mojo trgovino.
Koliko me bo to stalo?
Nehaj, prosim.
Je to šala?
Uničuješ mi življenje. Nehaj.
Vseeno bom dobil denar, kajne?
- Mater, morava iti. - Eva!
Kje si bila? Skrbelo me je.
- Jeklon me je našel. - Jeklon?
Tu je. Morava iti. V Solas greva.
- Solas? Kaj je Solas? - Je vse v redu?
- Kam si šla? - Jeklon je našel Evo.
- Jeklon? To pa ni dobro. - Plaši me.
Ne, v redu je. Ne ve, da sem tukaj. Bila sem pri Darius.
- Darius? - Je hotela videti nožne prste?
Eva, kaj si počela?
Megdan, Zuzi, pomagajta mi v kuhinji.
- Ne rabiš naju. - Poslušaj.
Rekla je, da so planet uničili ljudje. Da ni nikogar več. Nemogoče.
Kje so tisti iz zavetišč?
Držati bi se morala protokola. Ne bi smeli iz Zavetišča.
Karunkel je Omnipod prodal nekomu v Solasu.
Zinu. Tako bi izvedela, kje so. Takoj morava tja.
- Ti Jeklon ni sledil? - Ne.
- Potem bova tu na varnem. - Tukaj? Ne bova ostali tukaj.
Omnipod. V Solasu. Našitek, zdaj Omni in tole.
To sem našla v Zavetišču. "Eva, poišči me."
Nekdo išče mene. Morava v Solas.
- Dovolj! Ne greva v Solas. - Nočeš, da najdem družino?
- Moja naloga je, da te varujem. - Ni ti več treba.
- Tvoje sebično vedenje kaže drugače. - Sebično vedenje?
Zastavila si me, ušla si. Lahkomiselna si in zašla boš v težave.
- Tu bova ostali. - Ne bom ostala tu.
Nekdo hoče, da ga najdem. Ne boš me ustavila.
Po protokolu ti moram pomagati in te varovati.
Ja! Si večnamenski robot pomočnik. Nisi moja prava mama.
- Eva! - Ne rabim tvoje pomoči.
- Vem, da je človek tu. Kje je? - Nisem vedel, da je človek.
Dam ti, kar hočeš.
Pijača na moj račun?
- Molči. - Ni treba iti.
- Tu spij. - Preveč govoriš.
- Jeklon. - Poglej si jo.
Peljati me hočeš v Solas. Tukaj sem.
Poglej si no. Živjo, človek.
Nekaj tako krhkega ne bi smelo biti tako predrzno.
Morda si zato zadnja svoje vrste.
Eva?
Eva.
Eva!
PO KNJIGAH TONYJA DITERLIZZIJA
Prevedla Lidija P. Černi