Агов?
Агов!
Я…
Я шукаю Даріус.
Неправда.
Ти шукаєш не Даріус.
Ти шукаєш відповіді.
ДИВЛА
Вітаю.
Насправді я шукаю людей.
Людей?
Біля мене ти їх не знайдеш.
Точно. Справді. Я просто…
А знаєте, де вони? Де їх можна знайти?
Тихо.
Усі твої питання мають бути в минулому часі,
бо всі мої відповіді вже сталися.
Я вас не розумію.
Не «Куди я йду?», а «Звідки я прийшла?».
Не «Кого я зустріну після смерті?», а «Хто помер до зустрічі зі мною?».
Не питання про те, що ти хочеш знати.
Питання про те, чого ти ніколи не знала.
Добре.
Хочу знати, що було з планетою до того, як вона стала Орбоною.
Що сталося з людьми?
Вкрай болісний запит.
Але нехай.
Дари дають за даровані дари.
Дари дають.
Подарунок. Добре.
Навряд чи я маю те, що вам потрібно.
Ти маєш те, що мені потрібно.
Ану-ану.
Тут є зайва, точно десь є.
Так. Здається, оця.
Ти ба.
Коли цю наповнили…
Яка миттєвість.
Як прекрасно.
Чи є щось радісніше, ніж народження своєї дитини?
Прошу вибачення. Я думала, вона порожня.
Хвилиночку.
Набагато краще.
Усі ці штуки наповнені спогадами?
Радісними спогадами.
Тепер вони мої. Я їх дивлюся, коли забажаю, коли маю потребу.
І вам потрібен мій спогад.
Найщасливіший спогад.
Добре.
Заплющ очі.
Міцно візьмися за ручки.
І згадай.
Нехай спогад сам тебе знайде.
Забере в минуле, де ти не мала ні турбот, ні клопоту.
Коли ти відчувала, що тебе люблять. Що ти в безпеці.
З шестиріччям, Ево. Загадай бажання.
Коли ти точно знала, чого хочеш.
Динамічну камеру відкрито.
Багато дітей, так само як ти,
ростуть у таких підземних притулках, як цей.
Коли я з ними пограюся?
А коли пройдеш фінальний тест,
зможеш вийти через великі двері.
Де познайомишся зі своєю сімʼєю.
І ти думала, що зі світом усе в порядку.
Що це таке?
Дар даний. Даний дар.
Я прибула на Орбону з братами та сестрою з милості короля Охо.
Він сприймав цю планету як відкритий обшир,
з великим потенціалом для життя.
Але я відчувала розбитий світ і ауру катастрофи.
Я не чула нічого, крім криків тих, хто загинув до мене.
І не відчувала нічого, крім болю опоганеного світу.
Я бачила тільки смерть. І мене переслідували люди.
Ким вони були? Хто це накоїв?
Ті, кого ти шукаєш. Які знищили все й поховані під уламками.
Ні.
Ні! Я не для того сюди прийшла.
Я не сподіваюся, що всі гідно оцінять мої дари,
але прошу, знай, що твій дар має для мене велике значення.
Часом біль минулого просто нестерпний.
А тут, нагорі, зі спогадами, я відчуваю лише щастя.
Загадай бажання.
Багато дітей, так само як ти…
- Багато дітей, так само як ти. - …у притулках…
У притулках, як цей.
О ні. Ні. Цього не може бути.
Чекайте, але… Я поясню.
Люди, під землею, весь цей час?
Навіть однієї людини буде забагато.
Забирайся.
Підземне чудовисько.
- Землерийний демон. Брудна примара. - Почекайте.
Геть звідси!
Загроза потонути. Ево, відгукнися.
Ево, відгукнися.
Ево!
Дякую, Отто.
Ледь не втопилася.
Уже все добре. До речі, жодної смачненької рибки я не зʼїв.
Мабуть.
Даріус. Вона…
Ні. Вона напевно помиляється.
Не сумуй.
Отто, вона обізвала мене чудовиськом. Тільки тому, що я… людина.
Ми ж мали відбудувати планету,
але вона сказала, що ми її знищили. А…
ЕВО, ЗНАЙДИ МЕНЕ
Ану ж я тут сама?
І крім мене, нема нікого?
Ну, Ево. Ти не сама.
- Налий у гарбуз. - Рові?
Добре.
- Як скажеш. - Ти знаєш, що робити.
Правильно, Отто. Я не сама.
Нашивка. Вона належала іншій людині.
Що народилася в притулку. Треба зʼясувати, звідки нашивка.
Ще, ще, ще. Все.
Як я міг у таке вляпатися?
- Чим я думав? - Та. Думати треба менше.
- Але ж я взагалі не думав. - Абсолютно.
Думаєш, я нерозумний?
- На диво розумний. - Тоді чому я такий дурний?
Може, розум здивувався й пішов.
Ану йди сюди. Сюди. Сюди.
- Сказати тобі секретик? - Я вже знаю один, про виграші.
Ні, ні. Кращий.
Вона людина.
Так. Хтось трошки перебрав з випивкою.
Я бачу цей вираз. Ти не віриш.
Дружок, людей уже давно ніхто не бачив.
Пора закривати бар. Пізно вже надворі.
Хоча ти ж іще пʼєш, а мені все одно нікуди йти.
Рові, що ти робиш?
Не зви мене Рові.
Віддай.
На. І йди геть.
Половини нема?
Своє я забрав. Це твоє.
Ти ж знаєш, мені потрібні ці гроші. Всі!
Щоб Каранкл сказав, де взяв нашивку.
Каранкл – шахрай і брехло!
- Хіба не так? - Не вір типам у штанях-светрах.
Але ж та нашивка десь узялася?
Усе звідкілясь береться.
Як казав дядько Буду Обідо:
«Щоб кудись прийти, треба звідкись вийти!».
- Чи він казав: «Надінь труси…» - Ти куди?
- У нас угода. - Яку ти порушила.
Тому я забрав свою частку.
- Просто. - Це кінець?
- Отак раз, і все? - Раз, і все.
Будь ласка, поможи.
Тільки ти приведеш мене туди, куди треба.
Чому? Чому я? Я не той, хто тобі потрібен!
Ти привів мене сюди! А ще…
Я привів тебе за гроші. Угода. Більш нічого.
От і все. Я нікчемний старий волоцюга, і крапка. Я не допоможу!
Фіскіан казав, ти найкращий слідопит Орбони.
Фіскіан – базікало.
А Гостія розповіла, що сталося
- з твоєю сімʼєю. - Нічого.
Ти нічого про мене не знаєш. Тому замовкни. І не ходи за мною.
- Іди геть! - Я д…
Жаржуйка більше не діє?
Людський мозок надто тупий?
Це кінець. Угода вичерпалася.
Прощавай.
Каранкл слухає, що ви хотіли?
Може, нумерований трекер нудьги?
Або пристрій, яким колись висівали по насінині за раз?
Мене цікавить нашивка, яку ви продали Кітту.
З логотипом корпорації.
Так. Точно. Логотип «Династес».
- А в тебе є 300 шелаків? - Немає.
- Але що можна отримати за 150? - Секундочку.
Половина грошей – половина інформації.
- Тільки про те, де ви її взяли. - Ця половина тобі не по кишені.
А якщо я поясню справжнє призначення цих людських речей?
Насмішила. Комедія.
Каранкл – головний фахівець з людського товару.
Більший фахівець, ніж жива людина?
Що…
Ласкаво просимо. Унікальна гостя.
Даруй Каранклу цю нечемність.
Можна влаштувати обмін інформацією.
Чудово. Я почну. Нашивка. Де взяв?
Каранкл отримав ту нашивку в Соласі, за обміном.
Що таке Солас?
Моя черга.
З тобою є інші люди?
Я сама. Намагаюся знайти інших.
Тому я маю знати, що таке Солас.
Солас – це столиця Орбони,
там живе єдиний найбільший колекціонер династії «Династес» – Зін.
Каранкл продав йому таку штуку, як у тебе на руці.
Таку? Інший Омні?
У нього могли бути імена, дати, відомі розташування.
Його треба дістати.
Зін. Він у Соласі? А як потрапити в Солас?
Ти про що? Самостійно? Ні, це дуже далеко.
Тобі знадобляться припаси, транспорт і мапа.
Ага. У Каранкла тут одненька завалялася.
Ану, дай гляну, я поклав її десь…
Нема.
Точно. Ось же вона.
Підійди. Подивися.
Каранкл хоче допомогти. Завжди помагаю.
Що? Бестілова пастка?
Пастку активовано, він скоро прилетить.
І ти, людинко, невдовзі дізнаєшся про Солас.
Бо тебе туди відправлять як вантаж.
Каранкл був там учора,
чув про людину, яка втекла від Бестіла.
І Зін був дуже розчарований, що Бестіл тебе втратив.
Ти стала б окрасою його колекції.
А тепер будеш.
Бестіл. Прилетів скоріше, ніж я сподівався.
Бестіле! Сюди! Людинка тут.
Обовʼязково нагадай Зінові, хто зловив цю людину.
- Я. - Ти.
Так, авжеж, ти.
Каранкл – просто посередник.
Не стріляй у Каранклову крамницю.
Ти знаєш, скільки це коштує?
Будь ласка, перестань.
Що за жарт?
Ти занапастиш моє життя. Зупинися.
Але ж Каранкл отримає грошики?
- Матр! Матр, нам треба йти. - Ева!
Де ти була? Я так непокоїлася.
- Бестіл. Знайшов мене. - Бестіл?
Він тут. Треба тікати. Ідемо в Солас.
Солас? Що таке Солас?
Усе добре?
І де ти була?
Бестіл знайшов Еву.
- Бестіл? Це погано. - Ні. Я його боюся.
Ні, ні. Все добре. Він не знає, що я тут.
Матр, я ходила до Даріус.
- До Даріус? - Вона просила показати пальці?
Ево, чим ти займалася?
Меґдан, Зузі, допоможіть на кухні.
- Ми там ні до чого. - Слухай.
Даріус каже, люди знищили планету.
І всі зникли.
Але цього не може бути.
Де інші народжені в притулках?
Дарма я відхилилася від протоколу.
Не можна було покидати Притулок.
Матр, Каранкл продав інший Омніпод комусь у Соласі.
Якомусь Зіну.
Омніпод підкаже, де вони. Треба туди йти.
- Бестіл не стежив за тобою? - Та ні.
Тоді тут – найбезпечніше місце.
Тут? Ні. Ми тут не залишимося.
Інший Омніпод. У Соласі.
Спершу нашивка, потім Омні й оце.
Глянь, я це знайшла в Притулку.
«Ево, знайди мене».
Мене хтось шукає. Треба йти в Солас.
Досить! Ми не підемо в Солас.
Не даси мені знайти сімʼю?
- Для мене головне – твоя безпека. - Мене більше не треба захищати.
Егоїстична поведінка вказує на інше.
Егоїстична поведінка?
Закладаєшся на мене. Утікаєш.
Ти нерозважлива, і тебе це занапастить.
Ми залишаємося тут.
Ні! Я тут не залишуся.
Хтось хоче, щоб я його знайшла, і ти мені не завадиш.
Мій протокол МАТР – допомагати і дбати про твою безпеку.
Отож! Ти мультиапаратний тренувальний робот.
А не моя рідна мати.
- Ево! Ево! - Не допомагай.
Людина була тут.
- Де воно? - Я не знав, що то людина.
Я віддам усе, що скажеш.
Налити тобі від закладу?
- Тихо. Замовкни. - Можеш не йти.
- Випий тут. - От язикатий.
Бестіле.
Ти ба.
Чула, ти хочеш забрати мене в Солас. Ну, ось і я.
Так-так-так.
Привіт, людино.
Таке крихкотіле не повинне бути таким нахабним.
Може, тому ти остання зі свого виду.
Ево! Ево!
Ева. Ева.
Ева!
ЗА МОТИВАМИ КНИЖОК ТОНІ ДІТЕРЛІЦЦІ
Переклад субтитрів: Олена Любенко