Kukaan ei pakene Besteeliltä, Orbonan parhaalta metsästäjältä.
Ei varsinkaan surkea ihminen.
Pidä nyt suusi kiinni kuningatar Ojon neuvojien kuullen,
tai tukin sen puolestasi.
Ymmärrätkö?
Elävä ihmisnäyte, kuten tilattiin.
Ilmeisesti sisar Darius oli väärässä.
Ihmiset eivät kuolleet sukupuuttoon.
Maan haamu.
Kaivautunut demoni.
Mistä löysit sen?
Voin vastata tuohon, veli Loroc.
Syvästä aukosta.
Se oli kai kaivautunut maan alle käyttäen sorkkiaan.
- Eikö vain? - Jokseenkin.
Jäljitin hänet Lacusin kauppiaaseen.
Se on kammottava.
Kyllä. Kammottava. Pehmeä iho ja nappisilmät.
Ja haju.
Sangen inhottava.
Pidä välimatkaa.
Laji on oikullinen,
mutta odotan innolla sen tutkimista.
Todellinen ihminen.
Teidän majesteettinne.
Kääntäkää katseenne. Aivonne ovat vaarassa sulaa.
Sulaisivatko aivoni?
Miten voimme suojella itseämme, Zin?
- Oletko Zin? - Se puhuu.
Onko sinulla Omnipod? Sait sen…
Sulje suusi.
Vartijat.
Päästä irti!
Laske se alas.
Zin, poista inhottava olento.
Sen läsnäolo on vaaraksi kuningattarelle.
Päästä minut!
Minne viet minut?
Olen tutkinut uhanalaisia olentoja monissa galakseissa.
Missä Carunclen antama Omni on?
Kun laji kuolee sukupuuttoon, luonto palauttaa tasapainon.
Emme kuolleet sukupuuttoon. Olen täällä.
Mutta ihmiset ovat erityistapaus.
Sukupuuttoon kuolemisen sijasta yrititte tuhota maailman mukananne.
Olen pohtinut, miten jokin niin hauras voi olla niin tuhoava.
Tietoja. Haluatko niitä?
Jos annat Omnin minulle, kerron kaiken minusta ja ihmisistä.
Jos haluat jotain, kerron. Olen avoin kirja.
Ei. Käsität väärin, ihminen.
Aion leikellä sinut palasiksi.
Mutta ensimmäiseksi leikkelen äänihuulesi.
Suosittelen leikkelyn välttämistä.
Hyvä ajatus.
Apua! Se sokeutti minut! En näe!
Ottakaa se irti minusta!
Vartija!
Ottakaa tämä hirveä olento pois!
Ottakaa se pois!
Missä se on? Meidän täytyy löytää se.
Loroc ei saa kuulla sen paosta.
Hän tappaa minut.
Olisitpa täällä.
Et uskoisi, mitä meillä on tänään palatsissa.
Todellinen ihminen.
Se aiheutti pelkoa.
Kaipaan sinua kovin, isä.
Vartijat! Se on täällä!
- Kiirehtikää… - Hei! Ei.
- Hei. Älä kutsu vartijoita. - Älä -
sulata aivojani.
Aiotko sulattaa aivoni?
Mitä? Tietenkään en aio…
Tutkikaa piha. Me etsimme täältä.
Tarkoitan, älä anna minulle syytä, sillä voisin sulattaa ne.
Aivosi. Ymmärsitkö?
Vartijat. Kutsu ne pois, tai muuten.
Ihmisillä ei ole kykyä sulattaa muiden aivoja.
Hiljaa, Omni. Leiki mukana.
Vartijat. Hyvä.
Etsittekö ihmistä?
Se meni tuohon suuntaan. Pitäkää kiirettä.
Kiitos.
Tarkoitan, kiitä itseäsi, kun säästit aivosi.
En halua käyttää sulattavaa ihmisjuttua,
mutta voi olla pakko, ellet auta minua löytämään jotain.
- Näetkö tämän? - Tervehdys.
Zin osti tällaisen kauppiaalta Lacusissa,
ja tämä on täällä palatsissa.
Kumartaisin, teidän majesteettinne, mutta en voi.
Ihmisten artefakti.
Voin kuvitella sen olevan vain kokoelmassa.
- Kokoelmassa? - Niin, isäni kokoelmassa.
Mutta ovi aukeaa vain kuninkaallisella valtikalla.
- Onko se tuolla? - On.
Hälyttääkö se, jos otamme sen?
- Ei. - Se on yllättävää.
Tule. Haetaan se.
Miksei sinulla ole valtikkaa?
Se on monimutkainen juttu.
Mutta olet kuningatar.
Päästit ihmisen pakoon. Tätä ei voi hyväksyä, Zin.
Ei, pylväsvartijat etsivät palatsista paraikaa, veli Loroc.
Se vangitaan pian. Vakuutan sinulle, ettei ole aihetta huoleen.
Kaikki on hoidossa.
Älä holhoa minua.
Etkö haista sitä?
En. Tarkoitan, kyllä, siis, haistatko sinä?
Täällä tuoksuu kuin se olisi juuri kulkenut täällä.
Usko pois, se löytyy pian ja laitetaan häkkiinsä.
Toivottavasti niin, veli Zin, tai sinä päädyt häkkiin.
Se sopii sinulle.
Olet turvassa täällä.
Kuningas Ojon ihmisartefaktien kokoelma.
Selvä. Hän oli kiinnostunut ihmisistä.
Lorocin mukaan nämä artefaktit vaikuttivat isäni mieleen ja tekivät hänet hulluksi.
Siksi hän pitää nämä lukittuina.
Se on naurettavan viisasta häneltä.
Se voi taatusti vaikuttaa aivoihisi.
Tässä. Tähän tapaan.
Vau. Onko Omnipod yhdessä tällaisista?
Kyllä. Tänne Zin olisi varastoinut sen.
- Omni? - En havaitse signaalia.
Selvä. Aloitetaan tästä.
Palloja. Heittelyyn, pompotteluun, potkimiseen ja kopitteluun.
Polkupyörä. Kuin turvapaikassa.
Tuuba. Siitä lähtee hassu ääni.
Levysoitin. Stereot.
Pikakamera, jossa on salama.
Se on iso.
Hei, voitko kutsua tuon pois?
Huhuu? Muistatko? Aivojen sulatus?
- Kuningatar? - Se on Chip.
- Chip? - Kyllä.
Se oli isäni suosikki.
Uskollinen vain hänelle.
Se ei ole kuten muut.
Selvä.
Chip.
Ehkä se voi auttaa meitä kurkottamalla.
Kiitos, Chip.
Hei, kuule.
En aio sulattaa aivojasi.
- Etkö? - En siis sulattaisi.
Enkä pysty siihen.
En sulata aivoja.
Se on hyvä tietää.
ONNI
- Vau. - Se kai toimii.
Katso sitä.
Tervetuloa onnen maahan.
Tiedätkö, mikä se on? Ehkä pyhä alttari?
En tiedä.
Isäsi tiesi kai enemmän ihmisistä kuin minä.
- Selvä. - Onnea.
Jukra. Miten huonoa tuuria sinulla on?
Se on kai peli.
Isä sanoi, että teillä ihmisillä oli upeimmat pelit.
Peli? Selvä.
Oikein. Tämä on flipperi.
Onnea.
Paina nappia. Hyvä.
Kyllä.
- Kyllä. - Hienoa, Eva.
Pian. Unohda äskeinen.
Kyllä! Loistavaa.
Kyllä!
Mitä teet kädelläsi?
Se on käsiläpsäys. Ihmisten juhlintajuttu.
Vain kosketaan käsiä.
Näinkö?
Niin kai. Taisimme onnistua.
- Onnea. - Tämä on hauskaa.
Minulla ei ole koskaan ollut…
Mitä?
Ystävää.
- Ei minullakaan. - Mitä?
Epäilen tuota.
Totta se on. Kasvoin bunkkerissa.
Kaikki ystäväni olivat keksittyjä.
Vau. Kuulostaa surulliselta ääneen sanottuna.
Joskus minä huudan käytävillä ja kuvittelen, että kaiut ovat ystäviä.
Minä puhuin ainoalle ystävälleni, nukelle nimeltä Meego, yli vuosikymmenen.
Seuraava pysäkki. Onnekas Penny.
Kyllä!
Meidän pitäisi kai löytää se Omnipod, jottet sulata aivojani.
Olen iloinen, että autat.
Mutta miten sinulla ei ole ystäviä? Olet kuningatar.
Ei, ennen kuin viimeistelen koulutukseni Lorocin mieliksi.
Minä harjoittelin koko elämäni johonkin, josta en edes tiedä, pystynkö.
Sinulla on minua paremmat mahdollisuudet. Et pelkää mitään.
Olen hyvä teeskentelemään.
Ehkä näytän luottavaiselta, mutta sisältä olen hermona.
Et ole hermona.
Minusta olet luonnollinen kuningatar.
Komensit helposti jättimäistä vartijaa patsaalla.
Ja sinä vastustit vaivatta Lorocia ja Ziniä.
Käyttäydyin vain kuten hirviö, jona he minua pitävät.
Ehkä Darius oli oikeassa.
Isäni ei ollut samaa mieltä Dariusin ja Lorocin kanssa.
Kun planeettamme teki kuolemaa, isäni valitsi tämän uudeksi kodiksemme.
Hänen ansiostaan Orbona kasvoi siksi, mitä näet nyt.
Mutta kuvittele hänen hämmästyksensä, kun hän sai selville,
että täällä oli kerran kehittynyttä elämää.
Miksi luulet hänen keränneen kaiken tämän?
Ihmiset kiehtoivat häntä.
Hän tiesi, mitä he olivat tehneet, mutta hän uskoi silti heidän olevan hyviä.
Nyt tiedän, että hän oli oikeassa.
Siksi tarvitsen sen Omnin.
Haluan löytää väkeni.
Ehkä voin auttaa.
Kultakala.
Kultakala?
Isäni nimesi sen maailmanne tappavimman petoeläimen mukaan.
Näin tämän viimeksi lapsena.
Ajoin tällä hänen kanssaan ennen kuin yletyin näkemään kojelaudan yli.
Hän sanoi, että se olisi jonain päivänä minun.
Kaipaat varmasti häntä.
Niin kaipaan.
No niin. Hyppää tänne.
Tämä on mahtavaa.
Orbonialaista teknologiaa.
Ihmisten ajoneuvossa.
Hänen maailmassaan ihmiset ja orbonialaiset -
olisivat jakaneet resurssit ja planeetan.
Tämä on sinun. Ota tämä.
Käytä tätä löytääksesi väkesi.
- Mutta en voi. - Isäni olisi halunnut sitä.
Kiitos.
Tuolla he ovat!
Vangitkaa ihminen!
- Ei. - Ei? Suojeletko tätä olentoa?
Hän on ystäväni.
Ystävä? Se kaappasi sinut.
Onneksesi aivosi eivät ole sulaneet.
- Odota… - Päästä irti!
Tämä ei ole kuningattaren käytöstä.
Se on häpeäksi valtaistuimelle ja isällesi.
Ei, Loroc. Et ymmärrä. Kuuntele minua.
Kappas vain.
Pehmeä, luiseva, ei saksia, nököhampaat.
Aistisi ovat heikot, alikehittyneet eivätkä sovi ympäristöösi.
Mutta jotenkin lajisi hallitsi tätä planeettaa.
Loroc haluaa tietää, miten.
En tiedä siitä. Haluan löytää Carunclelta ostamasi Omnipodin.
Eli se oli toinen näistä, jota etsit.
- Ei taas. - Se on minun.
Nyt ne molemmat ovat minun.
- En ole sinun. - Kyllä.
Nämä Omni-kivet näyttävät hienoilta esittelylaatikossasi.
Apua. Äiti, minua pelottaa.
Hirviö yrittää napata minut.
Täällä.
Apua. Pelottaa.
Älä tule lähemmäksi sen kanssa. Sulatan sisäelimesi yksi kerrallaan.
Sisäelimet? Entä aivot?
Sama se. Sulatan ne kaikki.
Ehkä tarvitsen suuremman annoksen sinulle.
- Autan sinua. - Autatko?
Tuo omahyväinen ilme.
Aivan kuin haluaisit kuolla kauheissa tuskissa.
Toimitaan yhdessä.
Minä autan.
Tulin tänne vain Carunclelta ostamasi Omnin vuoksi.
Ja kun kerran olet järkevä olento,
tiedän, että kun näytän todisteen voimistani, minun ei täydy satuttaa sinua.
Todisteen. Minkä todisteen?
Vauvahiekkaiskijä.
Huuda. Nuku.
Huudan. Nukun.
Sen sisäelimet ja aivot sulivat muusiksi.
Katso itse.
Laittaisin hanskat käteen.
Jopa jotain!
- Odota. Leikkaa minut irti. - Vartijat!
Hei! Palaa niiden Omnipodien kanssa!
Vartija!
Labrassa on hätätilanne!
Vartijat!
Eikä!
Montako teitä on?
Okei. Nyt vain Kultakalaan.
Mitä?
Missä se on?
Chip!
Kiitos, Chip!
Sisään. Pian!
Tai sulatan aivosi.
- Luulin, ettet osaa ajaa. - En osaakaan!
Varo!
Autetaan sinut ulos täältä.
Emme voi lähteä vielä.
Zinillä on toinen Omnipod, ja hän otti omanikin.
Hankimme ne takaisin.
Mutta entä Loroc? En halua sinulle vaikeuksia.
En minä ole vaikeuksissa.
Sinä.
- Vartijat! Vangitkaa ihminen! - Ei.
- Teidän majesteettinne. Ihminen on… - Sanoin ei.
Astu nyt sivuun. Olet valtaistuimellani.
Ihminen on vaikuttanut mieleenne. Näin samaa isässänne.
Älä puhu minulle isästäni.
Et enää puhu hänestä etkä hänen valtakunnastaan.
Anna minulle valtikkani.
- Nyt! - Vartijat.
Kuningatar on hakoteillä. Poistakaa hänet.
Vartijat? Vangitkaa heidät kaksi. Nyt.
- Mitä… - Olen kuningatar Ojo. Orbonan hallitsija.
Anna minulle valtikkani, nyt.
Zin.
Tuo minulle Omnipodit.
Kyllä, teidän majesteettinne.
No niin. Toimi nyt.
Elvytän kahdeksannen sukupolven Omnia.
Kysy minulta mitä vain.
Suunnat. Alkuperäisen omistajan sijaintiin.
Koordinaatit ovat 40,7128 astetta pohjoiseen, 74,0060 länteen.
- Miten kaukana se on? - 256 kilometrin päässä.
Siirrän dataa.
Oletko varma tästä?
Kuten sanoin, isäni olisi halunnut tätä.
Datan siirto valmis.
Soitan sinulle joskus, ystävä.
Näen suuria asioita varallesi, Eva.
Tiedän, että tapaamme taas.
Toivon niin, teidän majesteettinne.
Ja kiitoksia, Chip!
Maan haamu.
PERUSTUU TONY DITERLIZZIN KIRJOIHIN
Tekstitys: Tero Mansikka