Niekas nepabėga nuo Bestylo, puikiausio medžiotojo Orbonoje.
Ir tikrai ne kažkoks apgailėtinas žmogus.
Susitikusi su karalienės Oho patarėjais, tylėk,
antraip aš tave nutildysiu.
Girdi?
Gyvas žmogaus pavyzdys, kaip įsakyta.
Sesuo Darija, regis, klydo.
Žmonės neišnyko.
Žemių vaiduoklė.
Besirausianti demonė.
Kur ją radai?
Aš atsakysiu, brolau Lorokai.
Gilioje urvėtoje duobėje.
Savo įtraukiamais nagais ji rausėsi po žeme.
- Teisingai? - Kažkas panašaus.
Atsekiau ją iki vieno prekeivio Lakuse.
Koks bjaurumas.
Taip. Bjauru. Lygi oda, skvarbios akys.
Ir kvapas.
Šlykštus.
Nesiartinkit, prašau.
Tai pavojinga merkurinė rasė,
bet nekantrauju ją patyrinėti.
Tikras žmogus.
Jūsų didenybe.
Prašau nežiūrėti į ją, nes ji gali išlydyti jums smegenis.
Išlydyt man smegenis?
O kaip mes apsisaugosime, Zinai?
- Pala, jūs Zinas? - Ji kalba.
Turite Omnipodą? Kur jis? Tas, kur…
Užsičiaupk.
Sargyba.
Paleisk mane!
Padėk ją.
Zinai, patrauk iš čia tą bjaurų padarą.
Jis gali būt pavojingas karalienei.
Paleisk!
Kur mane vedate?
Aš tyrinėjau nykstančias būtybes daugelyje galaktikų.
Žinau, kad Karunkulas davė jums Omnį. Kur jis?
Kai išnyksta kokia rūšis,
tai reiškia, kad gamta persitvarko, atstato pusiausvyrą.
Mes neišnykę. Aš esu čia.
Bet žmonės – ypatingas atvejis.
Jūs ne šiaip išnykote, bet dar bandėte sunaikinti pasaulį.
Ilgai mąsčiau, kaip tokia trapi būtybė gali būt tokia naikinanti.
Informacija. Štai ko nori?
Jei duosi man Omnį, pasakysiu tau viską apie save ir žmones.
Pasakysiu viską, ką nori žinoti. Būsiu atvira knyga.
Ne. Ne taip supratai, žmogau.
Patyrinėsiu tavo vidų ir pats sužinosiu.
Bet visų pirma išpjaustinėsiu tavo balso aparatą.
Patariu nesileisti pjaustinėjamai.
Puiki mintis.
Padėkit! Bjaurybė mane apakino! Nematau!
Atšok nuo manęs!
Sargyba!
Nuimkit nuo manęs šią bjaurybę!
Nuimkit!
Kur ji? Reikia ją surasti.
Lorokas neturi žinoti, kad ji pabėgo.
Jis mane nudės. Suraskit ją!
Gaila, kad tavęs nėra.
Nepatikėsi, kas dabar yra mūsų rūmuose.
Tikras žmogus.
Sukėlė daug baimės.
Aš taip tavęs ilgiuosi, tėve.
Sargyba! Čionai!
- Prašau, paskubėk… - Ne.
- Ne. Nereikia sargybos. - Prašau. Prašau…
nelydyk man smegenų.
Tu man išlydysi smegenis?
Ką? Žinoma, kad ne…
Jūs pažiūrėkite kieme. Mes ieškosim čia.
Neprovokuok manęs, nes galiu ir išlydyt.
Tau smegenis. Supratai?
Atšauk sargybą, antraip pasigailėsi.
Žmonės negali išlydyt kitoms būtybėms smegenų.
Tylėk, Omni. Pritark man.
Sargyba. Gerai.
Ieškote žmogaus?
Jis nubėgo ten. Paskubėkit.
Ačiū.
Tiksliau, dėkok sau už sveikas smegenis.
Aš, žinoma, nenoriu lydyt tau smegenų,
bet galbūt būsiu priversta, jei nepadėsi man kai ko surast.
- Matai šitą? - Sveiki.
Zinas tokį įsigijo iš prekeivio Lakuse,
ir jis turi būti šiuose rūmuose.
Aš nusilenkčiau jūsų didenybei, bet negaliu.
Žmogaus artefaktas.
Jis gali būti tik vienintelėje vietoje – kolekcijoje.
- Kolekcijoje? - Taip, mano tėvo kolekcijoje.
Bet šios durys atsidaro tik su karališku skeptru.
- Ar jis ten? - Taip.
Jei paimsim jį, įsijungs signalizacija ar kas?
- Ne. - Šokiruoja.
Eime. Paimkim.
Kodėl tu neturi skeptro?
Tai sudėtingas klausimas.
Bet tu juk karalienė.
Kas leido pabėgti žmogui? Tai nepriimtina, Zinai.
Ne, sargybiniai kolonos
jau visur jos ieško, brolau Lorokai.
Žmogų greit sugaus, nesijaudinkite.
Padėtį kontroliuoju puikiai.
Nenurodinėk man.
Negi neužuodi?
Ne. Tiksliau, taip… O jūs?
Toks kvapas, jog regis ji ką tik čia praėjo.
Būkit ramus, ta bjaurybė netrukus atsidurs saugiame narve.
Tikiuosi, brolau Zinai, antraip tu atsidursi tame narve.
Jis tau tinka.
Čia būsi saugi.
Karaliaus Oho žmonių artefaktų kolekcija.
Jis gana stipriai domėjosi žmonėmis.
Pasak Loroko, šie daiktai paveikė mano tėvą, atėmė jam protą.
Todėl jis juos laiko užrakintus.
Tai absurdiškai protinga.
Jie išties gali paveikti protą.
Štai. Šitaip.
Vadinasi, Omnipodas kažkur čia?
Taip. Zinas būtų padėjęs jį čia.
- Omni? - Neaptinku jokio signalo.
Gerai. Pradėkime nuo šito.
Kamuoliai. Mėtymui, spardymui, ridenimui,
žongliravimui, varymui, gaudymui.
Dviratis. Toks, kokį turėjai Draustinyje.
Tūba. Leidžia keistą garsą.
Plokštelių grotuvas. Stereoaparatas.
Momentinis fotoaparatas su blykste.
Jis didelis.
Gali atšaukti tą daiktą?
Alio? Pamiršai? Išlydysiu smegenis?
- Karaliene? - Tai Čipas.
- Čipas? - Taip.
Mano tėvo mylimiausias sargybinis.
Buvo ištikimas tik tėvui.
Ne kaip kiti.
Aišku.
Čipas.
Gal jis padėtų mums pasiekti tuos, kur aukštai?
Ačiū, Čipai.
Klausyk.
Aš, žinai, nelydysiu tau smegenų.
- Ne? - Aš to nenorėčiau.
O ir nemoku.
Aš nelydau smegenų.
Gera žinoti.
SĖKMĖ
Regis, veikia.
Tik pažiūrėk.
Sveiki atvykę į sėkmės šalį.
Ar žinai, kas tai? Gal koks šventas altorius?
Aš nežinau.
Tavo tėvas turbūt daugiau žinojo apie žmones nei aš.
- Gerai. - Sėkmės.
Po galais. Kaip nepasisekė.
Manau, čia žaidimas.
Tėvas sakydavo, kad jūs, žmonės, turit geriausius žaidimus.
Žaidimas? Taip.
Teisingai. Tai pinbolo aparatas.
Sėkmės.
Spausk mygtuką. Gerai.
Taip.
- Taip. - Šaunuolė, Eva.
Paskubėk. Atsilošk.
Taip! Genialu.
Taip! O, taip!
Ką čia darai su ranka?
Duodu penkis. Tai žmogiškas pergalės pasveikinimas.
Tiesiog susiliečiam rankom.
Šitaip?
Manau, taip. Mums, regis, sekasi.
- Sėkmės. - Smagu.
Šiaip aš nesu turėjusi…
Ko?
Draugės.
- Aš irgi. - Ką?
Abejoju.
Ne, sakau tiesą. Užaugau bunkeryje.
Turėjau tik įsivaizduojamų draugų.
Skamba liūdnokai, kai ištari tai garsiai.
Aš kartais šūkauju holuose
ir įsivaizduoju, kad mano aidas tai atliepiantys man draugai.
Aš virš dešimties metų kalbėjau tik su savo lėle Mygo.
Kita stotelė – sėkmės moneta.
Gal mums derėtų surasti tą Omnipodą, kad tu neišlydytum man smegenų.
Aš džiaugiuosi, kad man padedi.
Bet kaip tu neturi draugų? Juk tu – karalienė.
Pirma turiu užbaigti savo išsilavinimą pagal Loroko reikalavimus.
Visą gyvenimą esu ruošiama tam,
ko net nežinau, ar galėsiu įvykdyt.
Tu turi daugiau šansų nei aš. Tu nieko nebijai.
Aš moku apsimetinėti.
Galiu atrodyt pasitikinti savimi, bet viduje jaučiuos niekam tikusi.
Tu tikrai nesi niekam tikusi.
O aš manau, kad esi talentinga karalienė.
Tu lengvai paliepei tai milžiniškai statulai.
O tu pasipriešinai Lorokui ir Zinui, lyg jie būtų tuščia vieta.
Aš tik apsimečiau ta pabaisa, kuria jie mane laikė.
Gal Darija ir buvo teisi.
Mano tėvas nesutiko nei su Darija, nei su Loroku.
Merdėjant mūsų planetai, tėvas naujam gyvenimui išrinko šią.
Jis pasėjo sėklą, išaugusią į šiandieninę Orboną.
Bet įsivaizduok, kaip jis nustebo aptikęs čia
pažangios gyvybės formos pėdsakus.
Noriu pasakyt, kodėl, manai, jis kolekcionavo visa tai?
Jis buvo sužavėtas žmonių.
Jis žinojo, ką jie pridirbo,
bet vis tiek tikėjo, kad žmonės buvo geri.
O dabar ir aš žinau, kad jis neklydo.
Todėl man reikia to Omnio.
Aš noriu surast savo žmones.
Manau, galiu padėti.
Auksinė žuvelė.
Auksinė žuvelė?
Tėvas pavadino ją jūsų nuožmiausio plėšrūno vardu.
Nemačiau jos nuo vaikystės.
Vežiodavo mane tokią mažą, jog vos matydavau per skydelį.
Sakė, kad vieną dieną jis bus mano.
Tu tikriausiai labai jo ilgiesi.
Taip.
Nagi. Šok vidun.
Nerealiai.
Orboniška technologija.
Žmogiškam automobilyje.
Jis įsivaizdavo pasaulį, kuriame žmonės ir orboniečiai
dalintųsi ištekliais ir pačia planeta.
Jis tavo. Paimk.
Pravers ieškant žmonių.
- Aš negaliu. - Mano tėvas būtų to norėjęs.
Ačiū.
Štai kur jos!
Sulaikyti žmogų!
- Ne. - Ne? Ginate šį padarą?
Ji mano draugė.
Draugė? Ji pagrobė jus.
Jums pasisekė, kad nesulydė jums smegenų.
- Paleisk mane! - Palauk…
Karalienei taip elgtis nedera.
Gėda sostui ir jūsų tėvui.
Ne, Lorokai. Tu nesupranti. Prašau, paklausyk manęs.
Tik pažiūrėk.
Liesa, nagai neaštrūs, maži dantukai.
Jūsų juslės silpnos, neišsivysčiusios, nepriderintos prie aplinkos.
Tačiau kažkaip įsigudrinote dominuoti šioje planetoje.
Lorokas nori sužinot, kaip.
Nieko apie tai nežinau.
Tik turiu rasti Omnipodą, kurį nupirkot iš Karunkulo.
Ieškai dar vieno tokio?
- Ir vėl. - Jis mano.
Dabar jie abu yra mano.
- Aš nesu jūsų. - Taip.
Šie Omni-akmenys puikiai tiks kaip rekvizitas, kai tave pristatinėsiu.
Gelbėk. Mamyte, man baisu.
Mane gaudo pabaisa.
Čionai.
Padėk. Man baisu.
Nesiartink prie manęs. Išlydysiu tavo vidaus organus po vieną.
Vidaus organus? Ar ne smegenis?
Koks skirtumas. Išlydysiu visus.
Tuomet tau prireiks didesnės dozės.
- Aš padėsiu tau. - Padėti?
Šaipaisi?
Lyg trokštum mirti neįsivaizduojama mirtimi.
Veikiam kartu.
Aš padėti.
Atvykau čia tik Omnio, kurį įsigijai iš Karunkulo.
Kadangi esi racionali būtybė,
žinau, kad pamatęs mano galių įrodymą, tapsi sukalbamesnis.
Įrodymą. Kokį dar įrodymą?
Smėlinis snaiperis.
Tu suklyk ir užmik.
Aš klykti. Užmigti.
Jo vidaus organai ir smegenys pavirto pliurza.
Pats pažiūrėk.
Be pirštinių nesiartinčiau.
Vajė!
- Palauk. Nupjauk tai. - Sargyba!
Tučtuojau grįžk su tais Omnipodais!
Sargyba!
Bėda, greičiau, laboratorijoje!
Sargyba!
Liaukitės!
Kiek čia jūsų?
Gerai. Kur Auksinė žuvelė?
Ką?
Kur automobilis?
Čipai!
Ačiū, Čipai!
Šok. Paskubėk, greičiau!
Antraip išlydysiu tau smegenis.
- Maniau, nemoki vairuoti. - Nemoku!
Atsargiai!
Išvežkime tave iš čia.
Kol kas negalim.
Zinas paėmė ir tą Omnipodą, ir mano.
Tuomet susigrąžinsime juos.
O kaip Lorokas? Nenoriu, kad per mane patektum į bėdą.
Bėda gresia ne man.
Tu.
- Sargyba! Čiupkit žmogų! - Ne.
- Jūsų didenybe. Žmogus… - Pasakiau, ne.
Traukis. Čia mano sostas.
Žmogus paveikė jūsų smegenis. Mačiau, kaip tas pats nutiko jūsų tėvui.
Nedrįsk kalbėt apie mano tėvą.
Tu daugiau neatstovauji nei jam, nei jo karalystei.
Atiduok man mano skeptrą.
- Dabar! - Sargyba.
Karalienė pažeista. Patraukite ją.
Sargyba? Sučiupkit jas abi. Dabar pat.
Aš esu karalienė Oho, Orbonos valdovė.
Grąžink man mano skeptrą.
Zinai.
Atnešk man Omnipodus.
Taip, jūsų didenybe.
Nagi, veik.
Aštuntos kartos Omnio regeneracija.
Labas. Klausk manęs.
Nurodyk man savo pirmojo šeimininko buvimo vietą.
40.7128 laipsnių į šiaurę, 74.0060 laipsnių į vakarus.
- Ar tai toli? - 256 kilometrai.
Perduodu duomenis.
Ar neabejoji?
Kaip sakiau, to būtų norėjęs mano tėvas.
Duomenų perdavimas baigtas.
Aš tau paskambinsiu, drauge.
Aš matau, jog daug pasieksi, Eva.
Žinau, kad mes dar pasimatysim.
Tikiuosi, jūsų didenybe.
Ir ačiū tau, Čipai!
Žemių vaiduoklė.
PAGAL TONIO DITERLIZIO KNYGAS
Išvertė Egidija Namavičė