Ingen kan undkomma Besteel, Orbonas största jägare.
Särskilt inte en patetisk mänska.
Nu håller du truten stängd inför drottning Ojos rådgivare,
annars stänger jag den åt dig. Förstått?
En levande mänska, som beställt.
Syster Darius hade visst fel. Mänskorna är inte utdöda.
- Lortspöke. - Jordbökande demon.
- Var hittade du den? - Jag vet, broder Loroc.
En mörk håla.
Den grävde ner sig med sina infällbara klor.
- Korrekt? - Nåt åt det hållet. En köpman i Lacus.
Den är vidrig.
Ja, vidrig. Den lena hyn, grisögonen.
Och lukten.
Motbjudande.
Inte så nära.
Det är ett farligt, oförutsägbart släkte,
men jag ser fram emot att studera det.
- En verklig mänska. - Ers Majestät.
Vänd bort blicken. Den kan smälta er hjärna.
Smälta min hjärna? Hur skyddar vi oss, Zin?
- Är du Zin? - Den kan tala!
- Har du Omnipodden? Var är den? - Knip igen.
Vakter!
Släpp mig!
Lägg ner henne.
Zin, för bort odjuret.
Dess blotta närvaro är en fara för drottningen.
Släpp mig!
- Vart för ni mig? - Jag har studerat många hotade arter.
Caruncle gav dig en Omni. Var…
När en art dör ut återställer naturen bara balansen.
- Vi är inte utdöda. Jag är ju här. - Ni är ett specialfall.
Istället för att bara dö ut, försökte ni ta hela världen med er.
Jag har undrat hur nåt så bräckligt kan vara så destruktivt.
Är det information du vill ha?
Om du ger mig Omnin, så berättar jag allt om människor.
Fråga vad du vill. Jag är en öppen bok.
Nej, nu missförstår du. Jag tänker hitta svaret inuti dig.
Men det första jag dissekerar är din strupe.
- Jag avråder från dissekering. - Bra idé.
Hjälp! Jag ser inget!
Få bort den!
Vakter! Få bort den här styggelsen nu!
Få bort den!
Var är den? Vi måste hitta den.
Säg inget till Loroc.
Han skulle döda mig. Hitta den!
Om du ändå vore här. Du skulle inte tro vad vi har i palatset.
En livs levande mänska.
Den skrämde upp oss. Jag… Jag saknar dig, far.
Vakter! Den är här!
- Skynda! - Nej!
- Kalla inte på vakterna. - Smält inte min hjärna!
- Tänker du smälta min hjärna? - Va? Självklart int…
Ni kollar gården. Vi letar här.
Alltså, ge mig bara ingen anledning, för jag kanske smälter den.
Din hjärna. Uppfattat?
Så, vakterna. Skicka iväg dem, annars…
Människor saknar den förmågan.
Tyst. Spela bara med.
Vakter. Vad bra. Letar ni efter mänskan?
Den sprang ditåt. Skynda er!
Tack.
Eller, jag menar… Tacka dig själv för att du räddade din hjärna.
Inte för att jag ville smälta den,
men jag kanske måste om du inte hjälper mig hitta nåt.
- En sån. - Hej.
Zin köpte en i Lacus, och den är nånstans i palatset.
Jag skulle buga, men jag kan inte.
En mänskolämning.
Den kan inte vara nån annanstans än samlingen.
- Samlingen? - Ja, min fars samling.
Men dörren kan bara öppnas med kungaspiran.
- Den där borta? - Ja.
Är den larmad i fall att nån tar den?
- Nej. - Det var otippat.
Vi går och tar den då.
- Varför har inte du spiran? - Det är komplicerat.
Men du är ju drottning.
Du lät mänskan fly. Det är oacceptabelt, Zin.
Nej då, pelarvakterna finkammar palatset, broder Loroc.
Den är snart infångad. Du behöver inte oroa dig.
Jag har det under kontroll.
Våga inte tala ner till mig. Känner du inte lukten?
Nej. Eller, jo! Jag menar, gör du det?
Det luktar som om den var här nyss.
Den är snart i säkert förvar i sin bur.
Jag hoppas det, broder Zin, annars är det du som blir inburad!
Den passar dig.
Du är i trygghet här inne.
Kung Ojos samling av mänskolämningar.
Okej, han var verkligen intresserad av människor.
Loroc sa att dessa lämningar förgiftade min fars sinne.
Just därför är de inlåsta.
Det är ju löjligt… smart av honom.
De kan förgifta hjärnan.
Så här gör man.
Wow. Så Omnipodden är i en av dem?
Ja. Det är nog här som Zin skulle förvara den.
- Omni? - Ingen signal funnen.
Okej. Vi börjar med den här.
Bollar. För att kasta, studsa, rulla, sparka, fånga, dribbla.
Cykel. Som den i fristaden.
Tuba. Låter roligt.
Skivspelare. Oj, stereoljud!
Snabbkamera. Med blixt.
Det var en stor ponke. Vill du be honom stanna?
Hallå? Hjärnsmältning?
- Drottningen? - Det är Chip.
- Chip? - Ja. Han var min fars favorit.
Endast trogen honom.
Han är inte som de andra.
Okej.
Chip.
Kanske han når lådorna högst upp?
Tack, Chip.
Du, så att…
Jag tänker inte smälta din hjärna.
- Inte? - Jag skulle inte göra det.
Jag kan inte det ändå.
- Jag smälter inte hjärnor. - Bra att veta.
- Wow. - Jag tror den funkar.
- Har man sett. - Välkommen till lyckans land.
- Vad är det? Ett heligt altare kanske? - Jag vet inte.
Din far visste säkert mer om människor än jag.
- Okej… - Lycka till!
Järnspikar! Hur mycket otur kan man ha?
Jag tror det är ett spel. Far sa alltid att mänskospel var fantastiska.
Ett spel? Precis.
Korrekt. Ett flipperspel.
Lycka till!
Tryck på knappen. Bra.
Ja!
- Åh, ja! - Bra, Eva.
Skynda dig!
Ja! Utmärkt!
Ja! Såja!
Vad gör du med handen?
En high-five. En mänsko-segergrej.
Man bara rör vid varandras händer.
Så här?
Tror det. Det känns som den satt.
- Lycka till! - Det här är kul.
Jag har faktiskt aldrig haft en…
En vadå?
En vän.
- Inte jag heller. - Va?
Det betvivlar jag.
Det är sant! Jag växte upp i en bunker. Jag hade bara låtsaskompisar.
Det låter ynkligt när man säger det högt.
Ibland ropar jag i korridoren och tänker att ekot är mina vänner.
Och jag pratade med min enda vän, dockan Meego, i över tio år.
Nästa stopp: Lyckoslanten.
Jaha, vi borde nog hitta Omnipod-grejen så du inte smälter min hjärna.
Jag är glad att du är här.
Men hur har du inga vänner? Du är ju drottning.
Inte förrän jag avslutat min utbildning till Lorocs belåtenhet.
Jag har tränat hela livet för nåt jag inte vet om jag klarar av.
Du har större chans än jag. Du räds inte nåt.
Jag är bra på att låtsas.
Jag verkar självsäker, men jag är ett nervvrak.
Du är inte ett vrak av nerver.
Och du är född till drottning.
Du skickade iväg vakten vid statyn ganska enkelt.
Och du trotsade Loroc och Zin bara så där.
Jag betedde mig bara som monstret de tror jag är. Darius kanske hade rätt.
Min far var inte av samma åsikt som Darius eller Loroc.
När vår planet var döende valde min far den här som vårt nya hem.
Han gjorde Orbona till vad det är idag.
Men föreställ dig hur förvånad han blev
över att det fanns högre stående livsformer här.
Varför tror du att han samlade på det här?
Han fascinerades av mänskorna.
Han visste vad de hade gjort, men han trodde ändå att de var goda.
Nu vet jag att han hade rätt.
Därför behöver jag Omnin. Jag vill hitta mitt folk.
Jag tror jag kan hjälpa.
Guldfisken.
Guldfisken?
Min far döpte den efter er världs farligaste rovdjur.
Jag har inte sett den sen jag var liten.
Vi åkte runt i den innan jag ens kunde se över instrumentpanelen.
Han sa att den blir min en dag.
Du måste sakna honom.
Ja.
Kom igen. Hoppa in.
Vad häftigt.
Orbonisk teknik.
I ett människofordon.
Han såg en värld där mänskor och orbonier delar på resurserna och planeten.
Den är din. Ta den. Använd den för att hitta ditt folk.
- Jag kan inte. - Min far hade velat det.
Tack.
Där är de ju!
Fånga mänskan!
- Nej! - Nej? Skyddar du denna varelse?
Hon är min vän.
Vän? Den kidnappade dig! Du har tur att din hjärna är osmält.
- Vänta… - Släpp mig!
Så här beter sig inte en drottning. Du drar skam över tronen och din far.
Nej, du förstår inte. Snälla, lyssna!
Så du ser ut!
Mjuk, tanig, inga klor, pyttesmå tänder.
Sinnen som är svaga, outvecklade, inte lämpliga för er miljö.
Men på nåt sätt dominerade din art den här planeten.
Loroc vill veta hur.
Jag vet inget om det. Jag vill bara hitta Omnipodden du köpte.
Så det var en sån här du letade efter?
- Inte igen. - Den är min!
Nu är båda mina.
- Jag är inte din. - Jorå. De här blir fina i din monter.
Hjälp! Mamma, jag är rädd.
Ett monster är ute efter mig!
- Här borta. - Hjälp. Jag är rädd.
Kom inte nära mig med det där! Annars smälter jag dina inre organ.
- Organ? Var det inte hjärna? - Sak samma. Jag smälter allt.
Kanske en högre dos åt dig.
- Jag hjälper dig. - Hjälper?
Din självbelåtna lurk!
Du verkar vilja dö i ofattbar smärta.
- Jobba ihop. - Jag hjälper!
Jag kom bara hit för att hämta Omnin.
Och då du är en förståndig varelse,
ska jag ge bevis för mina krafter så att jag slipper göra dig illa.
- Bevis? Vadå för bevis? - Sandsmygaren.
Du skriker. Sover.
Jag skriker. Sover.
De inre organen och hjärnan är nu bara smältost.
Kolla själv.
Jag hade använt handskar.
Ånej!
- Vänta! Klipp loss. - Vakter!
Kom tillbaka med Omnipoddarna!
Vakter! Vi har en situation i labbet!
Vakter!
Men lägg av!
Hur många finns det?
Okej. Ta dig bara till Guldfisken.
Va?
Var är den?
Chip!
Tack, Chip!
Hoppa in! Fort! Annars smälter jag din hjärna.
- Så du kan faktiskt köra? - Nej!
Se upp!
- Nu tar vi dig härifrån. - Inte än.
- Zin har båda Omnipoddarna. - Då tar vi tillbaka dem.
Men Loroc då? Jag vill inte att du hamnar i mer trubbel.
Det är inte jag som är i trubbel.
Du.
- Vakter, grip mänskan! - Nej!
- Ers Majestät. Mänskan har… - Nej, sa jag.
Stig åt sidan. Det här är min tron.
Mänskan har förgiftat ert sinne. Er far betedde sig likadant.
Våga inte prata om min far!
Du talar inte längre för honom eller hans rike. Ge mig min spira.
- Nu! - Vakter.
Drottningen har blivit påverkad. För bort henne!
Vakter? Grip båda två. Nu!
- Vad… - Jag är drottning Ojo. Orbonas härskare.
Så ge mig min spira.
Zin!
Ge mig Omnipoddarna.
Ja, Ers Majestät.
Kom igen. Funka då.
Regenererar Omni av generation åtta.
- Var hälsad. Fråga mig nåt. - Vägen till ursprungsägarens plats.
Koordinater: 40,7128 grader nord, 74,0060 grader väst.
- Avstånd? - 256 kilometer. Överför data.
- Är du säker på det här? - Som sagt, det är vad min far hade velat.
- Dataöverföring klar. - Jag ringer dig nån gång, kompis.
Jag förutser en ljus framtid för dig. Jag vet att vi träffas igen.
Jag hoppas det, Ers Majestät.
Och tack, Chip!
Ett lortspöke, alltså?
BASERAT PÅ TONY DITERLIZZIS VERK
Undertexter: Borgir Ahlström