Oo jaa.
Jaa!
Eva, pane vaiksemaks see… Mis see on?
Muusika. Miks?
See on hea osa.
- Selles on hea osa? - Omni.
Olen avastanud EMA 06 asukoha.
EMA? Siin?
Ta otsib mind.
Muudan marsruuti.
Sõida viis kilomeetrit edelasse.
Ta ei rõõmusta.
- Te lahkuminek jättis soovida. - Leebelt öeldes.
Läheneme EMA-le ja suurele olend Ottole.
- Hei, semud. - Eva.
Eva, kallis. Arvasin, et ma ei pruugi sind enam näha.
Kõik on hästi. Olen kombes.
Ära enam iial sedasi tee.
Olgu. Palun vabandust.
Otto, sa mürakas.
- Igatsesin sind väga. - Mina sind samuti.
Nii tore on sind näha.
- EMA, kas oled kombes? - Ma pole loodud pelgupaigast lahkuma.
Kõrbeliiv on kahjustanud mu ajamisüsteemi.
Pole lugu.
- Meil on Kuldkala. - Kuldkala?
Kutsud sedasi seda sõidukit?
Aga kalal on lõpused ja uimed. Kust sa selle said?
- See pole varastatud. - Tänan selgitamast, omni.
On mul alles lugu sulle jutustada. Sa ei suuda seda uskuda.
Ent kõige olulisem on see, et leidsin Solasest omni.
See teab teiste inimeste koordinaate. Nad pole enam kaugel.
Otto, tule. Hüppa peale.
- See ei meeldi mulle. - Ei. Kõik on hästi.
Eva peaks Otto seljas sõitma.
Sa ei pea mind enam kandma. Meil on Kuldkala. See on kiire.
Mitte nagu Otto.
Sa oled ülikiire. Eriti siis, kui ma sind ei koorma.
Hüva, teeme ära.
Anna mulle edumaa, mürakas.
Siis põgenesin üüratute valvurite eest.
Ojo aitas mind. Ta on kuninganna. Ta andis mulle selle võrratu auto.
Siis lehvitasin ja kihutasin minema.
Mis hr Kittist sai? Ta polnud sinuga?
Ei, unusta ta. Ta on läinud. Teda ei saa usaldada.
Arvasingi nii, aga sa ei kuulanud.
Ja Besteel ei teinud sulle viga?
Ei, EMA. Ütlesin, et sa ei pea muretsema.
Käisin üksi Solases.
Ma leidsin omni.
Sain teiste inimeste asukoha.
Ma suudan seda. Usalda mind.
Võid mind nüüd usaldada.
Vähemalt tunneb Otto kergendust, et ei pea meid kandma.
- Eks ole, Otto? - See ei meeldi mulle.
Peame lähedal olema. Omni, kaugel veel?
18 kilomeetrit.
Eva, vaata.
Seal on keegi.
Inimene?
Küll sul võttis aega.
Mida?
Kuidas sa meid leidsid?
Kuidas? Olen Orbona parim rajaleidja. Ja sa pole ainus, kel on Solases sõpru.
Miks sa siin oled?
Rõõm sindki näha.
Besteel sai su põgenemisest teada.
Kui mina su leidsin, leiab tema samuti.
Kui tahad oma inimeste juurde jõuda, hakkame kohe liikuma.
See on päris. Inimeste linn.
Ja vaadake. Vaadake sillast edasi.
Valgus. Nad on siin. Oleme nii lähedal.
Mis hais see on?
- Otto. - Polnud mina.
Arvan, et seda tegi see sinine haisukott.
See pole Otto. Vaata alla.
Omni, mis see on?
Väävelhape. Äärmiselt ohtlik.
Lahustab peaaegu kõik, mis sellesse satub.
Oh ei. Mul on lahustumise vastu allergia.
Ei. Kõik on hästi. Me ei uju. Me läheme üle silla.
Arvestades keemilisi kahjustusi, leian, et me šansid kohale jõuda on…
Las ma arvan. Null.
Null on õiglane hinnang.
Peame teise tee leidma.
Ei, ainus teine tee on viie päeva kaugusel.
Ületame silla, või võime Besteeli saagiks langeda.
- Liigume siis. Pole aega raisata. - Ja jäta sõiduk maha.
Mida? Ei.
Vaid surnud kannavad pagasit.
- Mida see üldse tähendab? - Peame jala minema.
Hea mõte, haisukott.
Hr Kitt, mu ajamisüsteem on kahjustatud. Ma ei pruugi kohale jõuda.
Sa võid sõita.
Meil on Kuldkala.
Eva, see sild on sõitmiseks liiga ohtlik.
Kõik valmis. Mida arvad, Otto?
Tuled peale?
Hüva, Otto. Liigume.
Olgu. Kõnnin ees. Järgne sõidukiga.
Kuula hoolikalt, mida ütlen,
muidu ootab sind pikk kukkumine ja kiire surm.
- Usaldad mind? - Ei.
- Mina samuti mitte. - Sama siin.
Lähme otsime su inimesed üles.
Siiapoole.
Rahu, rahu.
Vasakule, vasakule. Ei, ei. Teisele vasakule.
Veidi veel.
Veel siiapoole. Edasi.
Otto seljas oleks palju mugavam.
Järsku vasakule. Ettevaatust.
Ei, Otto. Kuldkala on ohutum.
Eva, ma võin roolida. Kas soovid seda?
- Ei, saan hakkama. - Pööra!
Mida sa teed?
EMA! Ära sega mind.
Tal on õigus. See pole töö kolmele. Vaja on kaht isikut.
Rajaleidjat ehk mind. Ja kedagi, kes rajaleidjat kuulab, ehk Evat.
Jälgi nüüd teed.
Hei, Eva. Ma leidsin midagi.
- Ettevaatust, Otto. - Vaata. See on mingi inimese asi!
Otto!
Eva!
Peaaegu. Peaaegu.
Kas oled kombes?
Olen kombes.
- Sa pead ettevaatlikum olema. - Eva, soovitan sul omaenese nõu kuulata.
Vaadake. Pelgupaiga seljakott.
- Selle leidsin mina. - Tubli töö, Otto.
Tead, mida see tähendab? Siit läksid inimesed.
- See tähendab, et nad jõudsid siiani. - Või seda, et nad jõudsid üle.
Hüdrotabletid. Vaata, toidubatoonid.
Nad jätsid minusugustele moona.
Ohutu teekond ei koosne arglikest sammudest.
Ma ei kiida endiselt te õpetamismeetodeid heaks.
Liigu edasi.
Seis.
Oh heldust.
Oh ei.
Rada on läbimatu.
See inimeste sild on viletsamas seisus, kui arvasin.
Hüva. Kerge tagasilöök.
Ja õnnestumise šansid jala jätkates on…
Ei. Vajame plaani.
- Aitab nullidest. - See polnud null.
See oli nullilähedane. Kes teie arvamust küsis?
Ta peab end usaldama, et silda ületada.
Ta vajab õpetust, mitte halba nõu. See on hooletu ja ohtlik.
- Siin peab midagi olema. - Hooletu? Piirad teda!
- Hr Kitt, aitab! - Hüva, lase käia. Mõtle.
Sellest ei piisa. Kui tahad, et ta üle jõuab
- või midagi saavutab… - Lõpetage kõik! Lõpetage!
- Vaadake seda tala. See aitab meid üle. - See on liiga ohtlik.
- Aga peame üritama. - Ei.
- Otto ei suuda seda ületada. - Kuldkala peal saab.
Kui ronime kõik autosse ja hoiame tasakaalu, saame üle.
- Eks ole, omni? - Tegelikult…
Hüva, vahet pole. Peate mind usaldama.
Oleme peaaegu kohal.
Palun. Oleme nii lähedal.
Olgu.
Jaa! Tule, Otto. Suudame seda.
Kõik laabub.
- Ma luban. - Olgu.
Ma usaldan sind.
Hüva. Hästi.
Nõnda siis.
Püsige kõik paigal.
Ei mingeid järske liigutusi.
Rovee, sa kallutad autot.
Oleme peaaegu kohal.
- Eva! - Pea vastu!
- Ma ei taha lahustuda. - Vaadake. See on hüpekas.
- On või? - Jah, kui kiiresti sõita.
Rajaleidjana eelistan rada!
- Olge paigal! - Eva, oota!
Ei.
Hoidke kinni!
Eva? Oled kombes?
Olen kombes, EMA. Olen kombes.
Kõik teised on kombes? Rovee?
Ütleme nii, et mul läheb paremini kui Kuldkalal.
Otto?
Oh ei. Palun vabandust.
See kõik on minu süü. Ma lubasin, et kõik laabub, Otto.
Mul on nii kahju.
Ma ei tahtnud Ottole, sinule ega teistele viga teha.
EMA-l on õigus,
olen hooletu ja ohtlik.
Otto on kombes.
Oleme kõik kombes.
Tahan vaid teised inimesed leida.
Muud midagi.
Rovee, ma ei taha üksi olla.
Ma mõistan, mis tunne on üksi olla.
Tean liigagi hästi seda valu, kui igatsed kodu ja perekonda.
See nöör on punutud nende riietest.
See on kõik, mis mul neist jäänud on.
Su perekond?
Gisana ja Hanno.
Mu abikaasa ja tütar.
Kui neist ilma jäin, kaotasin ma lootuse
ega suutnud leida tagasiteed.
Aga tänu sulle olen selle taas leidnud.
Ütlesid mulle Lacuses, et ainult mina saan sind sinna aidata.
Sa uskusid minusse.
Sa usaldasid mind.
Isegi kui ma ise ei usaldanud end ega uskunud endasse.
Sa pakatad lootusest ja ma ei lase sul sellele käega lüüa.
Eva, Ottoga läheb kõik hästi.
Vabandust.
Otto, sa ei pea vabandama.
Ainult mina pean vabandama.
Teie kõigi ees.
Ma ei mõelnud seda tõsiselt, mida sulle Lacuses ütlesin.
Sa pole pelgalt robot.
- Sa oled… - Eva, kõik on hästi.
Paistab, et tuul tõuseb.
Peame sillalt lahkuma. Aga tagasi minna ei saa.
Edasi ka mitte.
Kuldkala pole enam.
Jah, aga me ei vaja Kuldkala.
Meil on Otto.
Otto on parem kui Kuldkala.
Võime ta seljas teisele poole hõljuda,
aga peame kõrgemale ronima.
Mis siis, kui kukun ja lahustun?
Ei, Otto, ma ei lase sel juhtuda.
Me saame hakkama.
Meil oled sina ja Orbona parim rajaleidja.
Tõsi ta on, Eva.
Ja see on huvitav rada.
Hoia lihtsalt trossist kinni.
Hoia trossist kinni.
Ma ei tea, kas suudan seda.
Me kõik suudame seda.
Ära muretse, masin.
Tõeline rajaleidja ei jäta kedagi maha.
Otto! Veidi veel!
Rovee! Ettevaatust!
Hr Kitt, see on liiga järsk.
Pidage vastu!
Palun ole ettevaatlik.
- Eva! - Eva!
Rovee!
Aitan sind.
Ma aitan sind.
Aitäh, Rovee.
Näed? Ütlesin, et me kõik suudame seda.
Hüva, Otto…
Enam kõrgemal olla ei saa.
Oled valmis?
Olen valmis.
Otto, sa suudad seda.
Suudad seda.
Ei, meie suudame seda.
Kõik sõitsid Otto seljas.
Otto, said hakkama.
Sa ei vali iial lihtsamat rada. Ega ju, Eva?
Vaadake.
EVA, OTSI MIND ÜLES
Wondla.
TONY DITERLIZZI RAAMATUTE AINETEL
Tõlkinud Vova Kljain