Отак.
Так!
Ево, зроби тихіше… Це, як його…
Музика. Але чому?
Це хороша пісня.
- У ній є щось хороше? - Омні.
Я знайшов Матр 06.
Матр? Десь тут?
Вона мене шукає.
Обчислюю маршрут.
Пʼять кілометрів на південний захід.
Вона буде незадоволена.
Ти пішла на негативі.
Це ще мʼяко сказано.
Наближаємося до Матр і велетня Отто.
- Привіт. - Ева.
Евочко. Я думала, вже ніколи тебе не побачу.
Усе добре. Я жива-здорова.
Ніколи більше так не роби.
Добре, добре. Прости.
Отто, здорованчик.
- Я так за тобою скучив. - І я за тобою скучила.
Така рада тебе бачити.
Матр, усе добре?
Я призначена лише для Притулку.
Пісок пошкодив систему пересування.
Не переживай.
- У нас є Золота рибка. - Рибка?
Так ти називаєш цей транспорт?
У риби є зябра і плавці. Де ти її взяла?
- Не крадена. - Дякую за уточнення, Омні.
Я тобі таке розкажу!
Ти не повіриш.
Але головне – я знайшла в Соласі другий Омні.
З координатами того місця, де є наші.
Це не дуже далеко.
Отто, сідай.
Не подобається.
Ні, вона хороша.
Хай би Ева їхала на Отто.
Більше не треба мене возити. Тепер є Рибка. Вона прудка.
Не така, як Отто.
Ти дуже прудкий. Особливо коли я тебе не обтяжую.
Ну все, помчали.
Дай мені фору, здорованю.
ДИВЛА
А потім я тікала від велетнів-вартових.
Мені допомогла Охо. Королева.
Подарувала цю чудесну машину,
а я помахала ручкою і чкурнула звідти.
А пан Кітт? Я думала, він з тобою.
Забудь про нього. Він зник. Йому не можна довіряти.
Я так і думала, але ти не слухала.
А Бестіл тебе не скривдив?
Ні, Матр. Я ж кажу, не турбуйся.
Я сама побувала в Соласі.
Знайшла Омні.
Роздобула координати наших.
Я впораюся. Довіряй мені.
Тепер уже можна.
Ну, хоч Отто стало легше, бо не мусить нас нести.
Так, Отто?
Я не в захваті.
Це напевно десь поряд. Омні, далеко ще?
Вісімнадцять кілометрів.
Ево, глянь.
Там хтось є.
Людина?
Довгенько ж ви їхали.
Що?
Як ти нас знайшов?
Як? Я найкращий слідопит Орбони.
І не тільки в тебе є друзі в Соласі.
Чому ти тут?
Я теж радий тебе бачити.
Бестіл знає, що ти втекла.
І якщо я тебе знайшов, він теж знайде.
Якщо хочеш знайти своїх людей, то я пропоную вже вирушати.
Справжнє. Місто людей.
Дивіться. Там, за мостом.
Ліхтар. Вони тут. Ми так близько.
А що це смердить?
- Отто. - Це не я напустив.
Думаю, це синій смердюх.
Це не Отто. Подивися вниз.
Омні, що це таке?
Сірчана кислота. Дуже небезпечна.
Розчиняє майже все, чого торкається.
Ні. У мене алергія на розчинення в кислоті.
Ні, не бійтеся.
Ми не попливемо. Підемо по мосту.
Судячи з хімічного зносу, шансів перебратись у нас…
Я вгадаю. Нуль.
Нуль – це хороше наближення.
Треба знайти інший шлях на той бік.
Ні, єдиний обхідний шлях забере пʼять днів.
Або цей міст, або нас упіймає Бестіл.
То вперед. Не гаймо часу.
Транспорт залишай.
Що? Ні.
Лише мертві носять багаж.
- І що це означає? - Далі підемо пішки.
Чудова думка, смердюх.
Пане Кітт, моя приводна система пошкоджена.
Я не доберуся.
Ти поїдеш.
У нас є Золота рибка.
Ево, по цьому мосту їхати небезпечно.
Готово. А ти, Отто?
Сядеш до нас?
Добре, Отто. Погнали.
Добре. Я піду попереду пішки. Їдьте за мною.
Уважно слухай, що я кажу,
інакше падати довго, а вмирати – швидко.
- Довіряєте мені? - Ні.
- Я теж. - Аналогічно.
Ходімо шукати ваших людей.
Більше в цей бік. Сюдою.
Помалу, помалу.
Ліво. Ні. Це інше ліво.
Ще трохи.
Більше сюди. Вперед.
Їхати на Отто було б комфортніше.
Різко вліво. Обережно.
Ні, Отто. На Рибці безпечніше.
Ево, я можу сісти за кермо. Хочеш?
- Ні, я сама. - Повертай!
Що ти робиш?
Матр! Не відволікай!
Правильно. Це робота не для трьох.
Потрібні двоє.
Слідопит, тобто я. І та, хто слухається слідопита. Тобто Ева.
Не зводь очей з дороги.
Ево. Я щось знайшов.
- Отто, обережно. - Дивися. Це людське!
Отто!
Ево!
Майже виліз. Майже.
Як ти?
Нормально.
Будь обережніший.
Ево, ти теж виконуй власну пораду.
Гляньте! Рюкзак з Притулку.
- Не Рибка знайшла, а я. - Молодець, Отто.
Розумієте, що це означає? Тут пройшли люди.
Тобто вони дійшли сюди.
Або перейшли на той бік.
Гідротаблетки. Дивіться – енергобатончики.
Залишили припаси для своїх, таких як я.
Дорогу здолає той, хто не боїться.
Я все ще не схвалюю ваших виховних методів.
Не зупиняйся.
Стоп.
От біда.
Ох, ні.
Дорога неповна.
Цей людський міст у гіршому стані, ніж я думав.
Ясно. Невеличка заминка.
І ймовірність успішного просування пішки…
Ні. Потрібен план.
- А не нулі. - Дорівнює не нулю.
А майже нулю. Хто вам дав слово?
Щоб потрапити на той бік, хай вірить собі.
Ваші погані поради зайві. Це безвідповідально й небезпечно.
- Це ти її гнобиш! - Має ж бути вихід.
- Пане Кітт, ви перегинаєте! - Думай.
Не перегинаю. Щоб вона перебралася
- чи чогось досягла… - Ану перестаньте! Не сваріться!
- Дивіться – балка. По ній перейдемо. - Це дуже небезпечно.
- Треба спробувати. - Ні.
Отто не зможе.
Якщо сяде в Рибку, то зможе.
Усі сядемо в машину, будемо балансувати, і все вийде.
- Так, Омні? - Взагалі-то…
Забудь. Довіртеся мені.
Ми майже на місці.
Будь ласка. Ми ж так близько.
Ну добре.
Так! Сідай, Отто. Ми переїдемо.
З тобою все буде добре.
- Обіцяю. - Добре.
Я тобі вірю.
Добре. Чудово.
Рушаймо.
Усі сидіть спокійно.
Не робіть різких рухів.
Рові, ти хилиш машину.
Майже приїхали.
- Ево! - Тримайтеся!
- Я не хочу розчинятися. - Дивіться. Це пандус.
- Пандус? - Так, якщо їхати швидко.
Я слідопит, мені потрібна стежка!
- Не рухайтеся! - Ево, стій!
Ні.
Держіться!
Ево! Як ти?
Нормально. Усе добре, Матр. Нормально.
Ніхто не постраждав? Рові?
Скажімо так: порівняно з Рибкою я в нормі.
Отто?
Отто!
Ні. Вибач.
Це все через мене. Я обіцяла, що ти не постраждаєш. Отто.
Мені дуже прикро.
Я не хотіла скривдити ні Отто, ні тебе, ні будь-кого.
Матр каже правду…
я безвідповідальна й небезпечна.
Отто живий-здоровий.
Як і ми всі.
Я просто хочу знайти своїх.
От і все.
Рові, я не хочу бути самотня.
Я розумію, що таке бути самотнім.
Дуже добре знаю, як боляче залишитися без дому й сімʼї.
Ця мотузка.
З їхнього одягу.
Це все, що мені від них лишилося.
Від твоїх рідних?
Джісана й Ганно.
Дружина й дочка.
Втративши їх, я втратив надію
і не міг знайти дорогу назад.
Але завдяки тобі я її відшукав.
У Лакусі ти сказала, що тільки я можу вас туди привести.
Ти повірила в мене.
Довірилася мені.
Хоч я й сам собі не довіряв і в себе не вірив.
Ти сповнена надії, і я не дам тобі від неї відмовитися.
Ево, з Отто все буде добре.
Вибач.
Отто, тобі нема за що просити вибачення.
Це я маю вибачитися.
Перед вами всіма.
Я тобі в Лакусі такого наговорила. Але я ненавмисне.
Ти не просто робот.
- Ти… - Ево, не переживай.
Здіймається вітер.
Треба забиратися з моста, але назад не можна.
А вперед – неможливо.
Золотої рибки вже немає.
Справді. Але вона нам не потрібна.
У нас є Отто.
Отто кращий за Рибку.
На ньому ми перелетимо на той бік, але…
треба вибратися нагору.
Ану ж я впаду й розчинюся?
Ні, Отто, я цього не допущу.
Перескочимо.
У нас є ти. І найкращий слідопит Орбони.
Це правда, Ево.
І стежка тут цікава.
Просто тримайтеся.
Тримайтеся за трос.
Не знаю, чи дійду.
Усі дійдемо.
Не бійся, машино.
Істинний слідопит нікого не покидає.
Отто! Ще зовсім трошки!
Рові! Обережно!
Пане Кітт, нахил занадто крутий.
Тримайся!
Будь ласка, обережно.
- Ева! - Ева!
Рові!
Я зловлю.
Зловив.
Дякую, Рові.
Бачиш? Я ж казав, що всі дійдемо.
Ну що ж, Отто…
Вище вже нікуди.
Готовий?
Я готовий.
Отто, ти зможеш.
Ти впораєшся.
Ні, ми впораємося.
Усі прилетіли на Отто.
Отто, ти молодець.
А ти не шукаєш легких шляхів, правда ж, Ево?
Погляньте.
ЕВО, ЗНАЙДИ МЕНЕ
Дивла.
ЗА МОТИВАМИ КНИЖОК ТОНІ ДІТЕРЛІЦЦІ
Переклад субтитрів: Олена Любенко