Hvor er vi?
Vi elskede at gøre det uventede med Scott Lang.
KEVIN FEIGE PRODUCENT
Han er uden tvivl den mest undervurderede figur.
Jeg tænker tilbage på den første Ant-Man-film, -
- som var en af de titler, hvor da vi annoncerede den, -
- kiggede folk lidt underligt på os. "Seriøst, Ant-Man?"
"Vil I lave en film om det?"
Vi anede det ikke. "Vil Ant-Man fungere? Vil folk se den?"
PEYTON REED INSTRUKTØR
Vi var heldige, at folk knyttede sig til Scott Lang, -
- og jeg tror, de gjorde det af samme grunde som mig.
Far!
- Du må ikke dukke op. - Jeg vil være en del af hendes liv.
Han er ikke superforsker eller milliardær.
Han er bare en almindelig fyr, der faldt over dragten -
- og teknologien og blev suget ind i det sindssyge Marvel-univers.
Da vi begyndte på Ant-Man, var det for at rense ganen.
For vi kom altid efter finalen, -
- den store Avengers-historie, der vred folk om hjerterne.
Og vores var lette og sjove og søde.
Men på et tidspunkt blev Ant-Man nøglen til at redde et bogstaveligt univers...
Hvad hvis vi kunne komme ind i kvanterummet?
...i Avengers: Endgame.
Og det tror jeg ikke, folk havde set komme.
Så i den tradition tænkte vi: "Hvad gør vi med en ny Ant-Man-film?"
Og der fik vi ideen at bruge det her til at starte fase fem.
Filmen, der starter fase fem, er Ant-Man and the Wasp: Quantumania.
En af de ting, der var virkelig spændende, var at vide, at det ville overraske folk.
"Jeg kan ikke tro, at det er en Ant-Man-film."
Tak!
Far!
"Et råd.
"Hold et øje på de små."
- Klar? Kang træder ind. - Klar.
Så du ser ham. Og så sprænger jeg det i luften.
Kameraet ser slet ikke Kang. Vi ser Paul, vi ser Scotts udtryk.
Han skubber hende ind. Så bliver han sprængt væk, og så afslører vi Kang.
Jeg vidste, det ville være fedt at bygge op til en film som denne.
Som barn var jeg stor fan af Fantastic Four og Avengers, -
- og jeg husker historier, -
- hvor doktor Doom formindskede sig, og: "Der er civilisationer dernede."
De er verdener i verdener, og de er befolkede.
Og ville det ikke være fedt at kunne komme derind?
Derfra kom de tidlige frø til Quantumania.
Det blev etableret i den anden film...
Mor?
...hvor Janet bliver reddet fra kvanterummet.
Vi antyder, hvad kvanterummet kunne være, -
- at der måske er mere end bare et livløst tomrum dernede.
Der er endda nogle easter eggs, hvis man går tilbage -
- til den anden film, så er der subatomiske byer.
Det er mig.
Og hun har tøj på, og "hvor kom det tøj fra?"
Et sted vidste vi, at hvis vi var heldige nok til at få del tre, -
- var frøene til den idé, frøene til at gå fra små San Francisco-kriminalfilm -
- til et sci-fi-epos, der minder mere om Ringenes Herre eller Star Wars, -
- det var udgangspunktet for Quantumania.
Men vi var meget bevidste om, at denne film skulle føles som sin egen.
Og vi brugte et år på konceptet.
Det er den længste koncepttid, jeg har haft på en film for Marvel.
Den måde, hætten hænger, er ret fed.
Man kan dårligt se øjnene, så når afsløringen sker...
Før vi slipper...
En af mine store påvirkninger var at gennemgå -
- gamle sci fi-romaner fra 60'erne, 70'erne og 80'erne og deres omslag.
Og de handlede allesammen om at skabe bindegale verdener.
Men jeg tror ikke, at man kan lave sådan en film uden at se på Moebius.
Ting som Flash Gordon. Så vi havde det hele på bordet.
Det bedste ved at lave en efterfølger -
- er muligheden for at arbejde med dem, du har arbejdet med før.
Man kender hinanden. Man behøver ikke at føle sig frem som med fremmede.
Når man er heldig nok til at nå til tredje film i sin serie, -
- betyder det, at du har været sammen med skuespillerne i årevis, -
- og med det kommer en masse tillid til den slags historie, du fortæller.
Det er forankret af de fantastiske skuespillere, -
- og vores valg fra den første film.
Du ser på skuespillere som Evangeline Lilly, Paul Rudd, -
- Michael Douglas og Michelle Pfeiffer, der kom med i den anden film.
Det er sværvægtstalenter. Absolut skuespillere i verdensklasse, -
- som hjælper med at sælge denne verdens galskab.
- Vis os det! - Vis os det!
- I vil elske det. - Det får vi at se.
Scott Lang har haft meget at fordøje. Vi starter efter Endgames hændelser.
Og nu tror jeg, at for første gang i mange år, -
- kan Scott trække vejret, slappe af og tilbringe lidt tid med sin datter -
- og bare nyde sit liv.
Men den fred varer ikke længe.
Far!
Scott er bare en far, der indser, at han ved et uheld bragte sin datter -
- med sig ind i den her verden.
Og nu indser han: "Mand, jeg kan ikke være så sløset, som jeg plejer.
"Jeg skal passe på min datter."
Og så jeg forsøger virkelig at udnytte Paul Rudds charme.
Og derudover kan han gøre enhver vits ti gange bedre bare ved at sige den.
Det er ligesom at være på telttur. Det elsker vi jo.
- Vi har aldrig været på telttur. - Men vi har tit talt om det.
Han kommer med uendelige måder at gribe en scene an på.
Vi arbejder hårdt på manuskriptet for at få det på plads, og så filmer vi det.
Men vi rykker altid rundt på det, og ni gange ud af ti, -
- finder Paul en bedre, sjovere måde at fortælle historien på.
Din Nobelpris kommer med posten.
Jeg har lige sparet 8 dollars.
Hvor jeg dog beundrer dig.
Tak.
Det var sjovt at vise Evangeline Lilly som en rå, statusfyldt, -
- yderst dygtig, yderst effektiv person.
Hun overraskede mig virkelig med den direkte levering.
Hun har været rigtig god i den her film.
Er der ikke pizza i kvanterummet?
Der er ingenting.
Mor, du må altså godt tale om det.
Jeg vil være ærlig og sige, at det har været virkelig svært. Fordi...
Hver gang jeg ser Hope, hver gang jeg kommer tilbage til en ny film, -
- er jeg nødt til at genopfinde hende. Jeg skal finde ud af, hvem hun er nu, -
- hvordan det ser ud, hvordan man sørger for at det ikke virker som en anden, -
- så der er en sammenhæng, og at man stadig ser og mærker Hope.
Måske kan vi drive lidt ind?
- Der er en ting, jeg kan se. - Der er et kraftfelt, -
- der går hele vejen rundt om, ikke?
- Okay. - Så tager du det ind, et træk ind, -
- og så giver jeg tegn til...
Du må gøre noget. Det er der, du graver efter det...
Jeg plejede at spøgefuldt snakke om den første film, -
- som om hun bare altid var i skidt humør og havde en dårlig indstilling.
Vi lader ham kvaje sig, og så ordner jeg det selv.
Men i den anden film måtte jeg stoppe, fordi hun var et meget bedre sted.
Så for hver film tænker jeg: "Hvem er hun, og hvordan spiller jeg, så det er Hope?"
Og det har været en udfordring, men en velkommen én.
Pragtfuldt.
Cap skulle se dig nu.
I Ant-Man and the Wasp bragte Hope sin mor tilbage fra kvanterummet -
- og var meget, meget spændt.
Jeg tror, hun måske havde haft lillepigefantasier om, -
- hvordan den genforening ville være. "Mor og jeg vil fortælle hinanden alt.
"Vi bliver de bedste venner."
Hvor har jeg dog savnet dig.
Og jeg har savnet dig, fnullergøj.
Hvad vi ikke ser mellem den sidste film og denne, -
- er, at hun ikke var så åben.
Hun var ikke så intim. Hun var ikke så sårbar.
Rør jer ikke.
Der var en lukket del af hende, som Hope ikke kunne nå, og det gør ondt.
Hope og Janet gennemarbejder hullerne i deres forhold.
Du har altså studeret kvanterummet?
- Hvorfor spurgte du ikke mig om det? - Det prøvede jeg.
Ofte.
Du ville ikke tale om det.
Michelle og jeg var så lidenskabelige om den del af historien.
Og vi brugte en masse tid på at gøre det virkelig ærligt.
Det skulle ikke bare forbigås.
Deres spænding skulle ikke være kær. Du sagde, der ikke var noget hernede.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Hope, jeg skal nok forklare alt, men...
- Bare stol på mig. - Så giv mig en grund til det.
Jeg begyndte at blive virkelig begejstret for filmen, da vi talte om Janet.
Janet, hvad fabler han om?
Det er Janets voldelige fortid, der kommer tilbage.
Det er Michelle Pfeiffers De nådesløse.
Og hvor mange verdener vil dø, -
- hvis du slipper ud?
Ikke jeres.
Det er filmen med en legendarisk filmstjerne, -
- hvor hendes fortid ødelægger familien.
Og Michelle medbragte så meget patos og skyld til den her rolle.
Jeg kunne ikke besejre ham.
Hvad gjorde du så?
Det er den første film, hvor jeg tror, vi virkelig lærer Janet at kende.
Jeg tror, hun kæmper med at føle sig som en outsider.
Det er interessant. Jeg var ikke i den forrige film så længe.
Og tak! Ja. Fantastisk.
Jeg tror, jeg måske forlod den sidste og følte mig som lidt af en outsider, -
- fordi mit besøg var så kort.
Lad os tage hjem.
Men denne gang sad vi i det sammen i meget lang tid.
Jeg sagde endda til Michael en dag:
"Jeg er bare så glad for, at jeg lærte dig at kende på denne film."
Det er at se og lære af hinanden. Og Michael er skideskæg, -
- uanset hvad du beder ham sige.
Jeg elsker myrer. Jeg elsker sgu myrer.
Der er bare en sjov faktor ved at komme ind i en anden verden, i kvanterummet.
Og "alt er muligt" er fedt.
Det, jeg opdagede om Michael Douglas i disse film, er, hvor sjov han er.
Har du læst min bog?
Hvert evig eneste ord.
Jeg tror, at det generelle publikum tænker på Michael i sexede thrillere, -
- og hans kommanderende stemme, og han er en utrolig dramaskuespiller.
Men hans komiske talenter er fantastiske.
Hun spurgte.
Jeg kan da ikke gøre for, jeg inspirerer andre.
Han er virkelig Hollywood-kongelighed.
Så at få ham som Hank Pym i den første film var spændende.
For 40 år siden udviklede jeg en formel, der kunne ændre relative atomafstande.
Hvad betyder det?
Jeg lærte at ændre afstanden mellem atomer.
Og for at opbygge figuren Hank, der er Scotts mentor.
Men han er en slags forskruet mentor, ikke?
Jeg er bare en tyv. En god tyv, men det her er vanvid.
Der er moralske gråzoner ved Hank, og han kan være lidt gnaven.
Men jeg elsker Michaels energi i stor stil på den her film.
Jeg ville have sendt myrerne ind.
Vi må holde familiemøde.
XXX
Om, hvorfor alle tager så afslappet på det her.
Så begynder vi.
Vi havde tidligt diskussioner om, hvem skurken i denne film skulle være, -
- og vi elskede ideen om at sætte Ant-Man mod en stor Marvel-skurk.
Du er interessant, -
- Scott Lang.
Erobreren Kang kom op, fordi jeg havde været fan af Kang siden tegneserierne.
Det begejstrede os, at tage Avengeren, der nok blev set som den mindste, -
- og sætte ham op imod denne magtfulde, magtfulde multiversale skurk.
Er du Avenger?
Har jeg dræbt dig før?
Hvad?
De glider lidt i ét for mig.
Publikum har set en version af den her figur i serien Loki.
Hvor er det vildt.
Han Som Forbliver.
Det er en meget anden karakter. Det er bare en variation.
" Han Som Forbliver" er en småsær fyr, der gemmer sig væk for enden af tiden, -
- og det er ham, han er bange for.
Det er Erobreren Kang.
Det er den version, som enhver anden version af ham er bange for, -
- så bange, at de måtte overrumple ham og forvise ham til kvanterummet.
Hvor er jeg?
Når jeg kommer ud herfra, -
- kan jeg tage ethvert univers, jeg vil.
Ant-Man-franchisen i MCU har en meget klar etos...
...en meget klar rytme.
Jeg havde fordelen at træde ind i en sang, der allerede spillede.
I dag erobrer vi evigheden.
Marvel-filmene er bedst med en skurk, det er en virkelig overbevisende karakter.
En skurk, der har en meget klar dagsorden...
Vær du glad for, jeg har brug for dig.
Og en skurk, der også har en side, hvor man relaterer lidt med deres synspunkt.
Det skulle Kang virkelig legemliggøre.
Vi skal nok slippe væk herfra.
En dag vil hun åbne døren, -
- og så vil du stå derude.
Når det kom til kostumer, er Kang en meget futuristisk figur.
Han er meget fremmed for vores kultur og verden med en glat, futuristisk appel.
Som erobrere gør.
De brænder den fordærvede verden -
- og skaber en ny.
Det er altid en udfordring, når man fører en figur fra en todimensionel side -
- til en levende person i en film.
Fordi mange af de designs, næsten dem alle, stammer fra tresserne.
Men vi kiggede på alle panelerne og tog de ting til os og tænkte, -
- hvordan vi kan få dem op i det 21. århundrede.
At tage visuelle træk fra tegneserierne og få dem til at føles virkelige.
Det var nok det sværeste kostume at lave.
Konceptet blev tegnet på en måde, så man ikke kunne se, hvad stoffet var, -
- om det er hårdt eller blødt, så vi var nødt til at eksperimentere.
SAMMY SHELDON DIFFER KOSTUMIER
Jeg tror, det er den tredje version af, hvordan vi løste problemet.
Hvad Peyton virkelig var ivrig efter, var linjerne i dette...
- Det var denne linje. - Tro mod tegneserien.
Så han ønskede størrelsen på kraven og de flydende linjer.
IVO COVENEY KOSTUMEANSVARLIG
Og selvom de var der, måtte de brydes, for at få mere bevægelse.
I starten kom de med kostumet til min vogn.
Og jeg tog et øjeblik.
Og da jeg tog det på, sagde jeg: "Det er det."
Der er få øjeblikke i livet, hvor man siger: "Det er det."
Der er en energi i dragten. Man retter sig bogstaveligt talt op.
Sådan er den bare bygget. Der er mystik i den. Den er ikonisk.
WILL HTAY SCENOGRAF
Noget af det sværeste i filmen, designmæssigt, var at finde balancen -
- mellem en vis mængde kendskab til ting, men ikke være præcis, hvad du tror.
Noget, jeg kiggede på tidligt, var naturfotografi og elektronmikroskopi -
- og at finde farver og teksturer til at føre det fra den her slags -
- hårde overflade, teknologiske verden til noget mere organisk.
Og det er ganske svært at finde den balance.
Jeg begyndte med nogle indledende skitser, referencer og materialer til Peyton -
- for at skabe stemningen i verden.
Kig op. Drej. Den kommer... Og bang!
Kig på ham. Skub ham væk.
Den verden, de har skabt, er spektakulær.
Vi arbejdede med en relativt ny teknologi, The Volume, hvor de faktisk projicerer -
- i 3D omkring dig på scenen.
Så du er virkelig der, og du behøver ikke at lade som om.
Det ændrer alt, hvad vi ved om livet, -
- evolution, vores plads i galaksen ...
Hold da kæft!
Ham der ligner broccoli.
Når du bruger The Volume, designmæssigt, skal du starte tidligt...
Okay, allesammen. Vi begynder.
...for at nære processen. Det er lidt som at sætte postproduktion op foran -
- og sætte præproduktion, produktion og postproduktion sammen.
Så du faktisk kan filme på det.
Virkelig bruge kameraer så meget, som vi kan og gøre det ægte.
Ikke kun det, vi havde utroligt fantasifulde, udenjordiske figurer, -
- og kostumer og makeup design. Du følte virkelig, at du var på vej ind -
- i et slags mærkeligt og skræmmende og magisk univers.
Når vi kommer ind i vores... Michael og Evangeline er her.
Rock-fyren i baggrunden. Ikke, gutter? Så jeg tænker, at vi kan bruge ham her.
Du kan få ham i forgrunden, svævende stykker sten i forgrunden.
Det ville være fedt.
De største udfordringer i denne film er at opfinde hvert look og idé fra bunden.
Og i alle vinkler har vi spurgt os selv, "Hvad er kvanterums-versionen af det?
"Hvad er kvanterums-version af rumvæsner?"
Vi kalder dem rumvæsner, for det er det kendte udryk, -
- det er bare et udtryk, vi kender. Men det er det ikke.
Det er en helt anden verden og en helt anden måde at se på arter og liv.
Vi var nødt til at være ekstreme.
Intet skal være som i vores verden. Det skal være et flygtig univers.
Vi fik nogle meget usædvanlige designs.
Det her er Pixel Man, en favorit.
Ideen med ham er, at han ligner en samling af pixels, der svæver i rummet -
- der er koncentreret og bliver til en menneskekrop.
JAN SEWELL HÅR & MAKEUP
Vi havde en dejlig fyr ved navn Kintsugi Man.
Denne dejlige herre var faktisk en af vores stuntmænd.
Vi vidste, at han skulle udføre stunts. Så jeg ville have en ret robust makeup.
Selvfølgelig kunne det ikke være så skrøbeligt som dem.
Vi dækkede ham fuldstændigt, og han havde protesestykker.
Du kan se, at disse er bygget op for at give ham det lidt brudte udseende.
Vi havde også en dejlig fyr, som vi kaldte Ribbon Man, -
- fordi de skulle se ud, som om hans ansigt trevlede op.
Så vi tegnede en bandage-effekt på hans ansigt.
Og der var de her bånd, der faldt af, men indersiden af den var mørkeblå, -
og hvis du kiggede på hans baghoved, så det ud, som om det var indersiden.
Nogle af tingene kunne man fysisk ikke lave.
At forme det i hænderne, ville være svært. Så jeg udnyttede bare 3D-print som en gal.
Det var første gang, jeg lavede en 3D-printet form og producere stykker, -
- der skulle fusionere med huden.
Der er øjeblikke, hvor man læser manus og tænker:
"Jeg kæmper bare med at forstå konceptet."
Og så kommer du lidt ind i det, og du begynder at få ideer og skabe kunsten.
Og så får det gerne sit eget liv. Et godt eksempel er Krylars yacht.
Hvor er styretøjet?
Det er styretøjet.
Hvad fanden?
Oprindeligt hed det dielektrisk gel til at vandtætne el-komponenter.
Det er en meget klæbrig, slimet gelé, og den er ikke rigtig til nogen nytte.
Men jeg begyndte at blande det med et andet materiale, -
- og jeg var i stand til at hærde det og ændre dets egenskaber -
- for at gøre det meget mere nyttigt som protese.
Og lad os starte!
Nogle gange må man eksperimentere, og vi fik et godt fysisk resultat.
Og jeg må sige, at Michael Douglas var absolut professionel.
Hejsa.
Drak du sekretet?
Det er sekretet.
Det virkede!
Veb er bare en klat med underlige, uhyggelige arme.
Jeg hedder Veb. Du har lige drukket mig.
Det er fantastisk, fordi det er så underligt.
Vi vidste, at nogen skulle leve der på måder, hvor det ville komme til live, -
- selvom det er en fuld CG-karakter.
Man skulle føle personlighed og udførelsen.
Jeg har huller.
Meget tidligt ramte vi ideen at invitere David Dastmalchian -
- tilbage til Ant-Man-franchisen i en helt anden rolle end de to første film.
Det er Kurt. Fem år i Folsom.
Han er en haj til computere.
- Hygge at møde dig. - I lige måde.
Jeg havde aldrig prøvet noget lignende.
Hvordan skulle det se ud? Hvordan vil de involvere mig?
Skal jeg bare møde op og bruge min stemme?
Hvad jeg ville have, var muligheden for at være der på settet.
Sikke et stort hul.
Hvor mange huller har du?
Er det for personligt?
Jeg har ingen huller.
Da jeg satte mine ben i kvanterum-settet for første gang, -
- var det alle mine barndomsdrømme om at lave film, der gik i opfyldelse.
Der skete så meget praktisk kulissebygning og al den storslåede fantasi.
Vi kunne lave en slags Marvels Troldmanden fra Oz...
JEFF LOVENESS MANUSKRIPTFORFATTER
...hvilket jeg følte: "Sikken sindssyg mulighed."
Kan du læse tanker?
Ja, og jeg ville helst være fri.
Alle er modbydelige.
- Hold op med at tænke det der. - Undskyld.
Det var sjovt, fordi jeg fik lov til at skrive lidt af Marvel-universet, -
- der dybest set føltes nyt.
I tager jeres hætter af... I slipper ham, tag hætterne af og vis, at I er lodne, -
- søde, små ugleskabninger.
Vi fik lov til at befolke det med så mange skabninger, -
- og de byggede subkulturer, og de byggede sprog.
Det er bare utroligt. Hvert sekund, du ser på kameraet, er der så mange tanker bag, -
- mens jeg sidder her på kamera og siger: "Ja, du ved.
"Der er en broccolifyr, han er fuld. Han taler broccolisprog."
Hvad er du så for en?
Skrid.
Det er nu. Kom.
Vi forsøgte at gøre det så ophøjet og så farverigt og så levende som muligt.
Samtidig var der ingen regler, men man måtte lave sine egne.
Og heldigvis kunne de regler være, hvad end man ville have.
Træd ud, tak. Briller på.
- Ja! Ja! - Okay, og og tilbage.
- Hvad gør vi med vores hænder? - Tilbage.
- Superhelteting. - Superhelteting.
Se! Hun er et naturtalent.
En af vores faste filosofier var at gå tilbage og rodfæste det i figuren.
Og science fiction og verdensbygningen er sjov.
Far!
Men i sidste ende er det pynt på historien om en far og datters genoprettede forhold.
Far!
At lade Kathryn spille Cassie som ung voksen var fedt, for det er livet.
Det er meget anderledes at spille med en seksårig...
Mor blev så glad, hun fik sin drink galt i halsen.
...end med en 18-årig.
Cassie, hvad er der sket?
Jeg røg bare i spjældet.
Og det sjove var at se Kathryn påtage sig Cassie -
- og spille en figur, der vil finde sin egen måde, og hvem hun er, -
- og måske ramle lidt sammen med sin far.
Ja, jeg har en dragt.
Det bemærkede jeg.
Mand. Da jeg læste manus for første gang, var jeg mest spændt på Cassies figur.
Ja. En mere.
- Se derhen. - Okay.
I godt, jeg ved ikke, fem år nu,
har jeg plaget Marvel Studios om deres kvindelige figurer.
Med ting som: "Vi er alle meget kompetente. Vi er alle meget seje...
"Vi er alle meget seriøse, meget ansvarlige kvinder, der sørger for -
- "at vi holder drengene i geled, og vi gør alt perfekt.
"Og når jeg kigger rundt på kvinderne i mit liv, -
- "er der mange andre nuancer, som jeg gerne vil se i jeres film."
Og så læste jeg manus, og Cassie er bare...
Hun er vittig og vovet -
- og uansvarlig på en fantastisk ren måde.
Og Kathryn ramte plet.
Det skal bare virke.
Ja! Det virkede!
Se på mig.
Jeg er en kæmpe røv.
Det er aldrig for sent at holde op med at være en røv.
Okay?
Publikum, der har et forhold til unge Cassie, -
- Abby Ryder Fortson, der spillede hende i de to første Ant-Man.
Jeg føler, at de vil vide, at Scott Langs datter bliver sjov.
Og bliver en skarp, optimistisk person på samme måde som Scott Lang.
Det var virkelig afgørende for denne film.
Og jeg havde set Kathryn i en skærmtest til en anden Marvel-rolle.
SKÆRMTEST (2019) "KATE BISHOP"
- Fury har sendt dig. - Hvem?
Han ved, hvor jeg bor.
Fury.
Du mener Mr. Good Eye.
- Nej. - Jo, han elskede dig.
Som jeg sagde, jeg var på et tag på Third...
Der er flere småkager. Åh, gud.
Wow, hun har en lethed. Hun er sjov.
Hun har den her ungdommelige optimisme. Og også, hun har det fysiske.
Hun er en atlet. Så jeg ville virkelig have nogen, -
- der kunne gøre det fysiske, den rolle krævede.
Og Kathryn var bare fantastisk.
I meget af filmen er vores helte adskilt. Og Scott og Cassie er på den ene side.
Så jeg havde brug for nogen, der virkelig kunne følge med Scott, -
- fordi det var vigtigt for dynamikken i filmen.
Så jeg havde brug for en skuespiller i rollen som spille Cassie, -
- der virkelig kunne sparre med Paul Rudd.
Men det er ikke vores kamp.
Bare fordi det ikke går ud over dig, betyder det ikke, det ikke foregår.
Hun er skuffet over dig.
Tak, det fornemmer jeg.
Det var så lidt.
Paul er den bedste. Han var så imødekommende.
- Tak. - Det var for tæt på.
Og han bad mig om ikke at holde igen. På anden filmedag -
- prøvede jeg bare at være usynlig.
Tilbage.
Jeg tænkte: "Ikke kvaje dig, så skal det hele nok gå."
Væk!
Og vi havde denne scene med Michelle og Michael og Hope.
Og Peyton sagde: "Okay, tag nu en for sjov.
Og jeg sagde: "Okay." Så jeg begyndte at improvisere.
Og jeg gjorde bare, hvad jeg havde lyst til.
Og så bagefter sagde Paul: "Det er det, du skal."
Han sagde: "Du vil ikke afslutte filmen og føle, at du holdt noget tilbage."
Han siger: "Fordi det er det værste. Og sandheden er, du bare skal -
- "give det alt, hvad du har, bare du ikke holder dig tilbage."
Det er det, jeg lærte af Paul, og det tager jeg med til alle projekter.
Det var godt.
Første gang jeg prøvede mit Cassie-superheltekostume, -
- føltes det virkelig ægte.
Jeg vil aldrig glemme det, fordi det passer perfekt.
Det er en særskilt dragt. Ingen anden helt har en.
- Ingen anden helt har hvad? - Nej, vi talte bare om...
Cassies dragt er meget inspireret af Ant-man-dragten, -
- selvom Scott ikke ved, at den eksisterer.
Har du en dragt?
Så hun har taget referencer fra den og fik hjælp til at lave den.
Så det er en overraskelse i filmen. Den lilla er selvfølgelig fra tegneserien.
Og det sjove i dette er, at hun har Converse på.
- Jeg kan godt lide, hvor vi endte. - Godt klaret.
For samtidig med Cassie arbejder vi også på Ant-Man og Wasp.
Vi arbejder på alle de andre figurer. De skal være klar samtidig.
Jeg tror, at hvis du lavede en, fra et syperspektiv, -
- det er nok to ugers syning, men det inkluderer ikke -
- rygsækken og hjelme, alle deres ekstra stumper og stykker.
Selvom vi havde lang tid til at forberede, var der en ændring i konceptet om, -
hvad dragterne skulle være.
Så oprindeligt skulle de være kvanterums-dragter, og det blev ændret.
Vi var næsten nødt til at starte forfra, så de blev mindre et hold, -
- og lidt mere individuelle.
Vi havde brug for en karakter, der havde en baghistorie med Janet -
- og det var en rolle, der havde brug for nogen med en reel tilstedeværelse.
Og vi tænkte på Bill Murray.
Janet Van Dyne?
Jeg troede, du var død.
Det er længe siden, Krylar.
Officielt er det "fyrst Krylar" nu.
Jeg kæmpede imod det med næb og kløer.
Jeg blev fascineret af ideen om at sætte Bill Murray i en Marvel-film.
Jeg var tydeligvis fan af hans film Saturday Night Live i firserne.
Men det vidste jeg også, at før Saturday Night Live -
- havde Bill Murray spillet Human Torch i Fantastic Four-radioprogrammet i 1975, -
- og jeg lyttede til det som barn. Så vi talte om det.
Bill var på settet de første par uger. Han gav mikronotater vitskonstruktion.
"Skift det ord med det ord, og måske tag en pause lige der."
Og man tænker: "Bill Murray ved, hvad han taler om."
Vi ville ikke have, at folk gættede hans rolle.
Internettet er fuldt af rygter, og ingen ved, hvem nogen skal være.
Vi valgte nogen, de bogstaveligt talt aldrig ville gætte.
Vi forsøgte at finde den dybeste Marvel-karakter, vi kunne, -
- og vi fandt denne tilfældige karakter fra en tilfældig Hulk-tegneserie -
- i kvanterummet ved navn Lord Krylar.
Jeg talte med Stephen og Peyton om -
"Hvem er han? Skal ham være mere militær? Mere civil?
"Et jakkesæt, eller skal han være mere bizar?"
Og jeg tror, at vi gik igennem en hel masse ting -
- hvor det var meget kvante og meget modeagtigt og sære teksturer og ting, -
- og det blev for teatralsk. Så vi fandt på en blå og flødefarvet kombi med guld.
Og vi prøvede bare at more os med det frem for at bruge for mange skøre mønstre.
Bill bringer meget til bordet, og hvad du ikke vil, -
- er at drukne det i et forvirrende, kompliceret look.
I sidste ende nedtonede vi det, og vi fik en af typerne -
fra den franske riviera med en yacht med lidt kvante-elementer, perler, -
- og mærkelige linjer hen over kroppen.
Så der er en vis kontinuitet i formerne med Wills design til alle miljøerne.
Da Peyton kom til mig i første omgang, og vi begyndte at tale om dette projekt -
- og ideen om kvanterummet som en enorm verden i verden, -
- ville han have, at det føltes enormt.
Jeg er virkelig glad for, hvordan Janets gård blev, fordi den ligner mine skitser -
- og legen med ideer med Peyton, denne idé om subatomare partikler -
- og at måske var den bolig, hun boede i, sådan en lille partikel, -
- og det styrtede ned gennem forskellige kvanter og landede på et fly og var død, -
- og dens energi var forsvundet over tid. Og det blev den her hulelignende struktur.
Det blev realiseret på en ret flot måde.
Dette er det ydre af Janets gård, og hvad Peyton og jeg talte om tidligt, -
- var næsten at lave en slags prærieland, -
- som i en gammel western, hvor en gammel person bare lever deres sidste dage.
Og det skulle det her set genspejle, ideen om et sært kvante-prærieland -
- med mærkelige kvante-planter, og det ville blive udviklet af VFX -
- og udvidet til store, åbne sletter.
Igen, stenvæggene er en del af kvante-energien hernede, -
- at energien på en måde har hærdet og skabt alle de mønstre.
Og når vi zoomer ud til de brede skud, vi vil have disse mønstre i landskabet, -
- såvel som de faktiske afgrøder.
Det var igen noget, der blev brugt flittigt i hele filmen, -
- at skabe virkelig interessante kompositioner.
Ideen om kuglen og koncentriske kugler, og her har vi Janets gård, -
- som er en serie af koncentriske kugler i sig selv.
Og på mange måder er dette rum en forløber for Kangs Celestium.
Disse designideer, der blev udviklet ud fra denne idé til selve Celestium.
Vi er på Richard Attenborough Stage i Pinewood, og dette er Kangs Celestium.
Noget, jeg virkelig ville beholde som en del af Kangs sprog, -
- var det cirkulære eller sfæriske motiv.
Jeg kiggede på en masse japanske Kintsugi i forhold til sprækker gennem sten, -
- og du kan forsegle det og genskabe ting.
Hvilket er hvad Kang laver, ødelægger ting og derefter genopbygge det -
- på en måde, som han finder passende.
Jeg har skabt et imperium hernede, Janet.
Og jeg tager det med mig.
Igen ønskede jeg virkelig at skabe meget grafiske øjeblikke -
i form af sammensætning og forsøge at give Bill Pope, vores filmfotograf, -
- et miljø, hvor vi faktisk kunne filme Kang -
- og det lignede næsten en tegneserie eller grafisk roman.
Klar... Tre, to, en, værsgo!
- Katy. - Og bang! Kom, Steve.
Her kommer han. Og bang!
Jeg elskede ideen om at bygge en slags barbarisk kriger-karakter til denne film.
Det føltes som noget, vi virkelig ikke havde set så meget.
Du ser lidt i Thor med Valkyrie, men nogen, der virkelig føltes, -
- som noget fra en Robert E. Howard-roman.
Jeg havde arbejdet med Katy O'Brian i The Mandalorian hun var fantastisk.
Hun er bodybuilder og en fighter og ægte.
Hun har stor tilstedeværelse, og vi havde brug for en, der var stærk -
- og kunne legemliggøre dette aspekt af en leder, men også en leders visdom.
Og Katy har stor indflydelse i den rolle.
Med Jentorra kunne jeg virkelig godt lide idéen om, at det var en revolutionær.
Det var noget anderledes. Det var en, der kæmper alles bedste -
- i modsætning til måske at undertrykke alles bedste.
Jeg vil have folk til at se en stærk, kvindelig rolle i et positivt lys.
Fordi det er en drømmerolle på mange måder.
Hvad laver du her?
Jeg vil redde dig.
Hvordan?
Da det kom til kostumet, var jeg så glad for, at Sammy, kostumieren, -
- ringede til mig og sagde: "Hej, har du set kostume endnu?
"Har du set forslagene?" Og jeg siger: "Nej."
"Okay, Jeg tænkte, du ville vide det. Du er ret blottet."
Og jeg sagde: "Okay, jeg skal træne. Tak."
Til Jentorra kiggede vi mere på en slags vækst, knoglearkitektur.
Og se, hvad vi kunne gøre med hendes rustning, -
- så det ser ud, som om hun har fundet et skelet og brugt det.
Han byggede sin borg på vort folks knogler.
De forsøgte at forbinde det til verden, -
- fordi vores folk, de er meget knyttet til jorden, til kvanterummet.
Så den blå farve blander sig med ting, som du måske finder i vores miljø.
Da vi tilføjede håret, makeup, alt, klikkede det bare.
Man ved, hvem man er, hvem ens folk er og hvor man skal hen.
Velkommen tilbage til kvanterummet, Scott.
Jeg har ventet længe på det her.
M.O.D.O.K. var altid en karakter, som vi ville have med i MCU -
- på en eller anden måde.
En mekaniseret organisme dedikeret til optimal knusning.
Nå, det er et akronym.
Det er faktisk M.O.D.T.O.K.
Sådan et mærkeligt design, afskrækkende, men fed og mindeværdig.
Og vi tænkte, har Kang brug for en håndlanger i den her film?
Og vi talte om alt det. Og M.O.D.O.K., hvis der nogensinde er en kontekst -
- hvor M.O.D.O.K. kan blive live action i MCU, så føles det som kvanterummet.
Og det slog mig som den højeste klokke nogensinde. "Vent nu lige.
"Hvad hvis vi bruger Darren Cross som M.O.D.O.K.?
Hej, Hank.
Darren?
Okay, vi er klar. Og tre, to, en, værsgo!
Da vi filmede Ant-Man, bliver Darren anholdt til sidst i sin superdragt.
Jeg sagde: "Okay, fedt."
Sådan. Og værsgo!
Så kom vi tilbage til genoptagelse, og ingen fortalte mig noget.
Og jeg kiggede på siderne, og det er...
Darren bliver en lille kugle rødt slim.
Jeg tænkte: "Det kan man ikke overleve."
Og så var der en anden version, hvor han krymper uendeligt ind i en lille prik.
Og jeg sagde: "Okay, det kan overleves i denne verden."
Men han ville tydeligvis være såret. Han ville være blevet vanæret af ulykken.
Så vi begyndte at tænke over, at måske er der en oprindelseshistorie i M.O.D.O.K.
Det var spændende for os. Og jeg husker den dag, vi ringede til Corey, -
- fordi Corey Stoll, det ved I måske ikke, var en kæmpe tegneserienørd som barn, -
- kendte M.O.D.O.K. elskede ideen, og tog den virkelig til sig.
Jeg sagde: "Ja, jeg er med."
Værsgo!
Velkommen tilbage til kvanterummet, Scott.
Jeg har ventet længe på det her.
Darren.
Jeg er en frigjort mand.
Jeg har skabt mere her, end I overhovedet kan begribe.
Og tak!
Det er opfyldelsen af en drøm, som jeg ikke vidste, at jeg havde.
Du slipper ikke væk.
Jeg ville aldrig have troet, at det er en figur, som jeg skulle eller ville spille.
Jeg er det ultimative våben!
Det er bare så latterligt og så bredt. Men det hele giver så meget mening.
Jeg tror, publikum ikke engang ved, at de venter på min figurs afslutning.
Du troede vel, jeg var væk.
Og nu bemærker jeg babybenene.
Det er ikke babyben.
Du tror, du er så vittig.
Scott Lang, manden, der tog hele mit liv fra mig.
Og filmteknikken, som de brugte...
Det kunne gå én vej, det kunne være en plage, -
med prikker i ansigtet, og du har det her kamera, -
- og du ved ikke, hvordan du vil se ud, og det var utroligt tilfredsstillende.
På nogle måder er det den ideelle måde at spille skuespil.
Fordi man ikke venter på nogen teknologi, -
- selvom det hele er så baseret på teknologi.
Man venter ikke på lys eller kamera. Man venter ikke på lyd.
Man venter ikke på hår og makeup.
Det var bare mig og resten af rollebesætningen i dette åbne rum.
Det føltes som en fed teaterrøve, bortset fra at prøven bliver fanget -
- som data, der kan omdannes til denne præstation.
Du har altid været som en bror for mig.
Har jeg det?
Det har jeg.
I det mindste døde jeg -
- som Avenger.
Ja.
- Det gjorde du. - Du er optaget.
Vi kunne virkelig godt lide at lave en Ant-Man-film -
- der er lige så vigtig og integral for MCU fremover som enhver anden film.
Det er et vigtigt punkt. Når du træder ud af den ting -
- og lander her og kigger på hende, og tager dig tid, før du vender...
- Gør jeg? - Ja.
Det gør Kang klar på en stor måde.
Det klargør fremtiden for den her uhyggelige og formidable fjende i MCU.
Det vil hjælpe med at vise os, hvor MCU skal hen næste gang.
Men jeg elsker, at vi får lov til at lave en trilogi ud af Ant-Man.
Og krymp!
Lad os prøve en mere med det samme. Det er fantastisk.
At han ikke kun får en trilogi, men at Peyton vil have instrueret alle tre, -
- at Peyton har fulgt trilogien i hus, er så spændende for mig.
Jeg har elsket at arbejde med Peyton. Jeg er heldig at have haft en som ham -
til at vejlede mig.
Trykbølgen kommer ud og rykker dig ud af billedet.
Vi laver et separat skud af en anden ting, der... Kommer fra port.
At kunne lave den slags superhelteaction og hjertet og humoren...
Han forstår det bare.
Dette er en dag ét på Ant-Man.
Tak til jer alle, fordi I er her. Jeg er så vild med denne film.
Det bliver en fed indspilning. Jeg ved, mange af jer har ventet længe.
Og i dag er dagen.
- Mange tak! - Ja!
Jeg voksede op med Superman-filmen,
Star Wars og Pagtens Ark og alle de ting.
Jeg har altid villet lave sådan en film. Så for mig var det virkelig glædeligt, -
- fordi vi var i stand til at male på dette virkelig store lærred.
Så du ved, hvad du skal.
Scott Lang har været vigtig i mit liv, og det har været en fantastisk gruppe, -
- som jeg har kunnet bruge tid med.
Selv scenen i Civil War, hvor jeg møder Captain America for første gang,
- og nogle af de andre Avengers. Det hele var surrealistisk,
- og jeg følte mig lidt som den karakter, jeg spillede. Det føler jeg stadig.
Tænk, at jeg er med på det her hold. Jeg har værdsat det. Det har jeg virkelig.
Jeg ved, at før vi begyndte at filme, sagde jeg til folk, at jeg skulle...
- "Hvad arbejder du på?" - "Ant-Man"
- "Ant-Man? Hvad er Ant-Man?" - "Det er en Marvel-film."
"Ant-Man?" Folk kender ikke rigtig figuren.
- "Hvad er dine kræfter?" - "Jeg kan krympe."
- "Okay." - "Men jeg kan også tale med myrer."
DU VIL GISPE I FORBLØFFELSE OVER ANT-MANS TILBAGEVENDEN
Oversættelse: Anders Langhoff