Unde suntem?
Mereu ne-a plăcut să facem ceva neașteptat cu Scott Lang.
KEVIN FEIGE PRODUCĂTOR
E fără îndoială personajul cel mai subestimat.
Îmi amintesc când am făcut primul Omul-Furnică,
care era unul dintre titlurile anunțate.
Oamenii ne priveau ciudat: „Pe bune, Omul-Furnică?”
„O să faceți un film despre asta?”
STEPHEN BROUSSARD PRODUCĂTOR
Habar nu aveam.
„Omul-Furnică o să aibă succes? Va veni lumea să îl vadă?”
PEYTON REED REGIZOR
Am avut noroc că publicul l-a plăcut pe Scott Lang.
Și cred că l-au plăcut din aceleași motive ca mine.
Tati!
Nu poți veni neanunțat!
Vreau să fac parte din viața ei.
Nu e un super om de știință sau un miliardar.
E doar un tip obișnuit care a dat peste costumul ăsta
și tehnologia asta, și a fost atras în acest univers Marvel nebun.
Când am început cu Omul-Furnică, parcă noi spălam gustul amar.
HOPE VAN DYNE / VIESPEA
Ieșeam mereu pe piață după o poveste Marvel
cu un final mare, povestea Răzbunătorilor, care sfâșia inimile oamenilor.
Iar filmele noastre erau ușoare și distractive, și dulci.
Dar, la un moment dat, Omul-Furnică a devenit cheia salvării universului...
Dacă am putea intra în Regatul Cuantic?
În Răzbunătorii: Sfârșitul jocului.
Iar asta nu e ceva ce oamenii ar fi prezis
după prima lui apariție.
Deci, ducând tradiția mai departe, ne-am gândit:
„De ce facem alt film Omul-Furnică?”
Și atunci ne-a venit ideea: „Hai să folosim acest film”
„pentru a da startul fazei a cincea.”
Filmul care începe faza a cincea e Omul-Furnică și Viespea: Quantumania.
Unul dintre lucrurile palpitante a fost...
PAUL RUDD SCOTT LANG / OMUL-FURNICĂ
... să știm că ceea ce făceam
urma probabil să surprindă niște oameni.
De genul: „Nu pot să cred că ăsta e un film Omul-Furnică!”
Tăiați!
Tată!
„Un sfat.”
„Aveți grijă de cel mic!”
ÎN CULISELE OMUL-FURNICĂ ȘI VIESPEA: QUANTUMANIA
Gata? Intră Kang.
Gata.
Deci îl vezi.
Și, după aia, o împing.
Camera nu-l va vedea pe Kang deloc. O să-l vedem pe Paul.
O să vedem expresia lui Scott neștiind ce e.
O împinge înăuntru.
După aia e aruncat de explozie.
După aia îl arătăm pe Kang.
Am știut întotdeauna că ar fi minunat să contribui la un asemenea film.
În copilărie, am fost fan Cei patru fantastici și Răzbunătorii,
și îmi amintesc povești
în care Doctor Doom se micșora și îți dădeai seama:
„Există civilizații întregi acolo.”
Sunt lumi în interiorul altor lumi, și sunt populate.
Și n-ar fi minunat să poți ajunge la ele la un moment dat?
Plecând de la asta, s-a născut ideea a ceea ce putea fi Quantumania.
Asta s-a stabilit într-un fel în al doilea film...
Mamă?
... în care Janet este salvată din Regatul Cuantic.
Sugerăm ce ar putea fi Regatul Cuantic,
sugerăm că ar putea fi mai mult decât un void lipsit de viață acolo.
Există și niște surprize ascunse, dacă revii și îl urmărești cu atenție,
în al doilea film, unde vezi ceea ce par a fi niște orașe subatomice.
Eu sunt.
Și ea poartă haine. „De unde au apărut hainele astea?”
Undeva, în mintea noastră,
știam că, dacă aveam norocul să ajungem la partea a treia,
semințele pentru acea idee
și pentru a trece de la filme polițiste în San Francisco
la un SF epic care are mai multe în comun cu Stăpânul inelelor și Războiul stelelor,
au fost punctul de plecare pentru Quantumania.
Dar eram foarte conștienți de faptul că acest film era de sine stătător.
Și am petrecut un an conceptualizând acest film.
E cea mai lungă perioadă de concepere pe care am avut-o la un film, la Marvel.
Modul în care atârnă gluga e foarte mișto.
Ochii abia se văd, deci, atunci când e dezvăluirea...
Înainte să lansăm...
Una dintre marile influențe a fost să mă uit
pe cărți SF broșate din anii '60 și '70
și la coperțile lor.
Și în toate se creau niște lumi demențiale.
Dar nici nu poți să faci un film ca ăsta fără să te uiți la Moebius.
La lucruri ca Flash Gordon.
Așa că aveam totul pe masă.
Cel mai bun lucru la...
... a face o continuare
e oportunitatea de a lucra cu oamenii cu care ai mai lucrat.
Există o familiaritate.
Nu trebuie să te duci acolo ca un străin și să orbecăi.
Când ai norocul să ajungi la al treilea film dintr-o serie,
înseamnă că ai fost împreună cu unii dintre membrii distribuției ani de zile,
și asta aduce multă încredere despre genul de poveste pe care o spui.
E ancorată de actori uimitori,
și de alegerile făcute revenind la primul film.
Și vorbim de actori ca Evangeline Lilly, Paul Rudd,
Michael Douglas și Michelle Pfeiffer, care s-a alăturat în al doilea film.
Astea sunt talente grele.
Sunt actori de talie mondială,
care ajută la credibilitatea acestei lumi nebune.
- Arată-ne! - Arată-ne!
O să vă placă.
Mai vedem noi.
Scott Lang a avut multe de digerat.
Începem filmul. Evenimentele din Sfârșitul jocului au avut loc.
Și acum cred că, pentru prima dată în mulți ani,
Scott poate să respire, să se relaxeze,
să petreacă timp cu fiica lui
și să se bucure de propria viață.
Dar liniștea asta nu durează prea mult.
Tată!
Scott e doar un tată care își dă seama că, din greșeală, și-a adus fiica
în lumea asta cu el acum.
Și își dă seama că nu poate acționa relaxat
ca de obicei.
„Trebuie să-mi țin fiica în siguranță.”
Așa că am încercat să apelez la farmecul
și la șarmul omului de rând ale lui Paul Rudd.
În plus, poate să spună orice glumă și s-o facă de zece ori mai bună
doar spunând-o.
Parcă am fi cu cortul. Ne place cu cortul.
N-am fost niciodată cu cortul.
Dar am vorbit mereu despre asta.
Vine la nesfârșit cu idei de a aborda o scenă.
Am lucrat foarte mult la scenariu
și l-am adus unde voiam, și asta filmăm.
Dar întotdeauna îl reinterpretăm și, în nouă din zece cazuri,
Paul va găsi un mod mai bun și mai haios de a spune povestea.
Premiul tău Nobel e în poștă.
Așa sper. Doar ce-am economisit opt dolari.
Doamne, cât te admir!
Mulțumesc.
FUNDAȚIA PYMvanDYNE
A fost distractiv ca Evangeline Lilly să joace o persoană exemplară,
extrem de capabilă și eficientă.
Chiar m-a surprins cu replicile ei spuse perfect.
A fost grozavă în filmul ăsta.
Nu e pizza în Regatul Cuantic?
Nu. Nu e nimic.
Știi, mamă, poți să vorbești despre asta dacă vrei.
O să fiu sinceră și o să spun că a fost foarte dificil.
Pentru că eu...
De fiecare dată când revin la Hope, când mă întorc pentru un film nou,
îmi dau seama că trebuie s-o reinventez,
să-mi dau seama cine este acum,
cum arată și cum să mă asigur
că nu arată ca o persoană complet diferită,
de parcă există un canal prin care încă o vezi pe Hope,
și o simți pe ea.
Cred că poate puțină derivă, nu?
- Văd o chestie întreagă aici. - Da, e un câmp de forță
... care se continuă peste tot în jur, da?
- Bine. - Deci, știind asta...
... puțină mișcare
și apoi o să cer...
Trebuie să faci ceva. Atunci te arunci după chestie.
Glumeam mereu despre primul film,
că ea era mereu în toane proaste și avea o atitudine.
Bine, putem încerca asta și, când eșuează, o fac eu.
Dar, de la al doilea film deja, am simțit că trebuie să renunț la asta,
pentru că era într-o stare mult mai bună.
La fiecare film, mă întreb: „Cine e și cum pot să joc rolul?”
„Și cum mă asigur că e tot Hope?”
Și a fost o provocare, dar o provocare care-mi place.
Minunat!
Dacă te-ar vedea Căpitanul acum!
Desigur, în Omul-Furnică și Viespea,
Hope a adus-o pe mama ei înapoi din Regatul Cuantic,
și a fost foarte, foarte entuziasmată.
E posibil să fi avut fantezii de fetiță
despre cum urma să fie reuniunea.
Eu și mami o să ne spunem totul.
O să fim cele mai bune prietene.
Mi-a fost atât de dor de tine!
Și mie, bombonică.
Ceea ce nu vedem între ultimul film și acesta
este că ea n-a fost atât de deschisă.
N-a fost atât de intimă. N-a fost atât de vulnerabilă.
Nu vă mișcați!
Avea o latură închisă, la care Hope n-a putut ajunge,
și asta doare.
Hope și Janet încearcă să navigheze printre golurile din relația lor.
Deci ai studiat Regatul Cuantic?
De ce nu m-ai întrebat despre el?
Am încercat, mamă.
Mult.
N-ai vrut niciodată să vorbești despre el.
Eu și Michelle am fost foarte atrase de partea asta a poveștii.
Și am petrecut mult timp atribuindu-i multă veridicitate.
N-am vrut să trecem peste.
N-am vrut ca încordarea dintre ele să fie haioasă.
Ai spus că nu e nimic aici.
De ce nu ne-ai spus de toate astea?
Hope, o să explic tot, dar acum...
- ... ai încredere în mine. - Atunci fă-mă să am!
Filmul a început să mă entuziasmeze
când am vorbit despre Janet.
Janet, despre ce vorbește?
Asta e istoria de violență a lui Janet, care revine.
Ăsta e Necruțătorul lui Michelle Pfeiffer.
Câte lumi vor muri...
... dacă scapi?
Nu a ta.
Ăsta e genul de film cu o vedetă de film legendară,
în care trecutul ei se întoarce să-i distrugă familia.
Și Michelle a adus atâta patos și vinovăție acestui personaj!
Nu l-am putut învinge. Era prea puternic.
Ce ai făcut?
Ăsta e primul film în care cred că o cunoaștem pe Janet.
Cred că o chinuie sentimentul că e o străină.
E interesant. În filmul anterior, n-am fost prezentă mult timp.
Și tăiați! Da. Grozav!
Cred că poate am plecat de la primul simțindu-mă un pic ca o străină,
pentru că vizita mea a fost foarte scurtă.
Hai să mergem acasă!
Dar, în ăsta, chiar am fost împreună în tranșee
pentru o perioadă lungă de timp.
Chiar i-am spus lui Michael într-o zi:
„Sunt atât de bucuroasă că te-am cunoscut la filmul ăsta!”
Îl urmărești și înveți de la celălalt.
Și, știți, Michael e demențial,
orice i-ai da să spună.
Ador furnicile.
Chiar... ador furnicile.
E ceva distractiv
să intri într-o lume cu totul diferită, în Regatul Cuantic.
Și e fantastic când „totul e permis”.
Ce am descoperit la Michael Douglas în filmele astea
e cât de amuzant este.
Mi-ai citit cartea?
Fiecare cuvânt.
Cred că publicul general îl vede pe Michael
în thrillere sexy,
se gândește la vocea lui poruncitoare. E e un actor dramatic incredibil.
Dar talentul lui de comediant e fantastic.
A avut niște întrebări, bine?
N-am ce face dacă inspir lumea.
Chiar este din elita Hollywoodului.
Faptul că l-am avut ca Hank Pym în primul film a fost palpitant.
Acum 40 de ani, am creat o formulă care modifica distanța atomică relativă.
Ce înseamnă asta?
Am aflat cum să schimb distanța dintre atomi.
Și am conceput personajul lui Hank, care e mentorul lui Scott.
Dar e un mentor cam sucit, nu?
Hank, eu sunt hoț. Sunt un hoț bun, dar asta e ridicol.
Există unele zone gri din punct de vedere moral la Hank
și poate fi un pic morocănos.
Dar îmi place tare mult energia lui Michael în acest film.
Eu te-aș fi scos de acolo cu furnicile.
Bine, știți ce? Întrunire de familie.
Putem face o întrunire de familie?
Nu asta facem?
Da, despre asta.
Despre faptul că toată lumea e de acord cu asta.
Începem.
Am avut discuții devreme despre cine va fi personajul negativ
și ne-a plăcut să-l punem pe Omul-Furnică împotriva unui mare antagonist Marvel.
Ești un om interesant...
Scott Lang.
Kang Cuceritorul mi-a venit în minte,
pentru că sunt un fan al lui Kang de când eram copil.
Asta ne-a încântat, să luăm Răzbunătorul
care ar putea fi văzut cu siguranță ca cel mai mic Răzbunător,
și să-l punem împotriva acestui antagonist puternic din multivers.
Ești Răzbunător?
Te-am mai omorât vreodată?
Poftim?
Toți se estompează după o vreme.
Publicul a văzut o versiune a acestui personaj în serialul Loki.
Asta e demențial.
Cel Care Rămâne.
E un personaj foarte diferit. E doar o variantă.
Cel Care Rămâne e un tip excentric care se ascunde la sfârșitul timpului,
și ăsta e tipul de care se teme.
Ăsta e Kang Cuceritorul.
Asta e versiunea de care se tem toate versiunile lui,
atât de mult, încât trebuie să-l izgonească în Regatul Cuantic.
Ce loc e ăsta?
După ce ies de aici,
pot elimina orice univers vreau.
Franciza Omul-Furnică din cadrul MCU are un etos foarte clar...
JONATHAN MAJORS KANG CUCERITORUL
... are un ritm foarte clar.
Eu am avut avantajul de a intra pe o melodie care cânta deja.
Astăzi... cucerim eternitatea.
Cred că filmele Marvel sunt cele mai bune atunci când au un antagonist
care e un personaj foarte convingător.
Un antagonist care are un scop foarte clar...
Bucură-te că am nevoie de tine.
Și un antagonist care are și o latură
cu care te identifici oarecum, în ciuda a ceea ce ești.
Am vrut ca acest lucru să fie întruchipat de Kang cu adevărat.
O să plecăm de aici.
O să deschidă ușa...
... și tu o să fii acolo.
În ceea ce privește costumul,
Kang e un personaj futurist.
În multe feluri, e foarte străin de cultura și de lumea noastră.
Deci are un șarm foarte diferit, foarte elegant, futurist.
Asta fac cuceritorii.
Ard lumea stricată.
Și fac una nouă.
E întotdeauna o provocare când aduci
un personaj din benzile desenate Marvel de pe o pagină bidimensională
într-un film, ca pe o persoană vie.
Pentru că multe dintre acele personaje, aproape toate,
își au originile în anii '60.
Dar ne-am uitat la toate cadrele, le-am adoptat cu adevărat
și ne-am gândit cum să facem o versiune pentru secolul XXI.
Am luat indicii vizuale din benzi desenate și le-am făcut să pară reale.
Ăsta a fost probabil cea mai dificil costum de făcut pentru film.
Conceptul a fost desenat într-un mod în care nu-ți dădeai seama de material,
dacă era greu sau moale, așa că a trebuit să experimentăm.
SAMMY SHELDON DESIGNER DE COSTUME
Cred că asta e a treia versiune a modului în care am rezolvat problema.
Ceea ce Peyton a vrut neapărat...
A fost linia asta.
- Da. - Să reflecte benzile desenate.
Voia dimensiunea asta la guler. Voia ca liniile astea să curgă.
IVO COVENEY SUPERVIZOR COSTUME
Și, deși aveam asta, au trebuit separate, ca să permită mai multă mișcare.
La început, au adus costumul complet în remorcă.
Și am stat un pic.
Și apoi, după ce mi l-am pus, am spus: „Asta este.”
Au fost puține momente în viață când am spus: „Asta este”.
Există o energie în costum.
Chiar te face să stai drept.
Așa e construit.
Există un misticism în privința lui. E legendar.
WILL HTAY DESIGNER DE PRODUCȚIE
Unul dintre cele mai grele lucruri
din punct de vedere al designului a fost să găsim un echilibru,
o oarecare familiaritate,
dar să nu fie exact ceea ce crezi că e.
Lucrurile la care m-am uitat destul de devreme au fost
fotografia elementelor din natură și microscopia electronică,
și am încercat să găsesc culori și texturi,
ca să nu fie doar
o lume tehnologică cu o suprafață dură,
ci să aibă un sentiment ușor mai organic.
Iar asta e destul de dificil de făcut, să obții acel echilibru.
Am început cu niște schițe,
am făcut mai multe panouri de referință și materiale pentru Peyton,
doar pentru a crea senzația acelei lumi.
Uită-te sus! Întoarce-te!
Vine, vine, vine.
Te-a prins!
Uită-te la el! Împinge-l!
Lumea pe care au creat-o a fost chiar spectaculoasă.
Am lucrat cu o tehnologie relativ nouă,
Volumul, unde se proiectează, de fapt,
în 3D, peste tot în jurul tău, pe scenă.
Deci ești cu adevărat acolo și nu trebuie să te prefaci.
Asta schimbă tot ce știm despre viață,
evoluție, locul nostru în galaxie...
Doamne sfinte!
Ăla arată ca un broccoli.
Când folosești Volumul,
din punct de vedere al designului, trebuie să începi devreme...
Bun, o să începem acum.
... pentru a alimenta procesul. E ca și cum ai devansa postproducția,
reunind preproducția, producția și postproducția.
Ca să poți filma, de fapt, în ea.
Cuprindem cât putem de mult în cadru, ca să pară real.
Nu numai asta, am avut personaje din alte lumi,
incredibil de imaginative,
și costumele, și machiajul.
Chiar simțeai că intri
într-un univers ciudat, înspăimântător și magic.
Odată ce trecem la...
... Michael și Evangeline sunt aici.
Tipul rock în fundal.
Nu, băieți? Cred că-l putem folosi aici.
Vei putea ajunge la el în prim-plan,
ca niște pietre plutitoare în prim-plan.
Cred că ar fi grozav.
Cea mai mare provocare în acest film e să inventezi fiecare look
și fiecare idee de la zero.
Și, la orice unghi, ne întrebam:
„Care e versiunea în Regatul Cuantic?”
„Cum sunt extratereștrii în Regatul Cuantic?”
Îi numim extratereștri, pentru că ăsta e termenul cu care suntem obișnuiți,
prescurtarea.
Dar, în esență, nu sunt.
E o lume complet diferită și un mod complet diferit
de a privi speciile și viața.
Trebuia să mergem la extrem.
Nimic nu trebuia să fie ca în lumea noastră.
Trebuia să fie un univers efemer.
CONOR O'SULLIVAN DESIGNER DE CREATURI
Primeam niște modele foarte neobișnuite.
Ăsta e Pixel Man, a fost un mare favorit.
Ideea a fost să arate
ca o colecție de pixeli care plutesc în spațiu,
care sunt concentrați și devin corpul unui om.
JAN SEWELL DESIGNER PĂR ȘI MACHIAJ
Am avut un tip minunat numit Kintsugi Man.
Acest domn minunat a fost, de fapt, unul dintre cascadorii noștri.
Deci știam că urma să facă niște cascadorii.
Așa că am vrut un machiaj destul de robust.
Clar nu putea avea ceva delicat.
L-am acoperit complet și avea piese protetice.
Se vede că astea sunt făcute
să-i dea un aspect ușor crăpat.
Și am mai avut un tip minunat numit Ribbon Man,
pentru că am vrut să pară că fața i se desfășoară.
Așa că am desenat un fel de efect de bandaj pe fața lui.
Și avea panglici care se desprindeau,
dar panglica din interior era albastru închis,
care, dacă te uitai în spatele craniului,
părea că e interiorul capului său.
Unele lucruri nu se puteau face fizic.
Să le sculptezi cu mâinile ar fi foarte dificil.
Așa că am exploatat în exces imprimarea 3D.
A fost prima dată pentru mine să fac un mulaj 3D și să produc piese
care urmau să se îmbine cu pielea.
Sunt momente când citești scenariul și îți spui:
„Mă chinui să înțeleg ce e asta, conceptual.”
Și după aceea te prinde și începi să jonglezi cu idei
și să faci grafica.
Și apoi tinde să aibă propria viață.
Un exemplu bun ar fi comenzile pentru iahtul lui Krylar.
Unde sunt comenzile?
Alea sunt comenzile.
Ce naiba?
Inițial, a fost numit gel dielectric,
și e folosit pentru hidroizolarea componentelor electrice.
E un jel foarte lipicios, vâscos
și nu ne e de niciun ajutor.
Dar am început să-l amestec cu alt material
și am reușit să-l întăresc și să-i schimb proprietățile,
pentru a fi mult mai util ca proteză.
Și porniți!
Uneori trebuie doar să riști și să experimentezi,
și cred că am obținut un rezultat fizic grozav.
Iar Michael Douglas a fost un profesionist desăvârșit.
Bună!
Bună! Bună!
Ai băut mâzga?
De ce pot să te înțeleg?
Perfect! E de la mâzgă.
Toată lumea, a funcționat! Mâzga a funcționat!
Veb e doar o bulă cu niște brațe ciudate, sinistre.
Bună! Eu sunt Veb. Doar ce m-ai băut.
Am... Ce?
E uimitor, pentru că e atât de ciudat!
Știam că aveam nevoie de cineva care să-l întrupeze, să prindă viață,
deși e un personaj generat pe deplin pe computer.
Voiai să simți personalitatea și interpretarea lui.
Am găuri!
Foarte devreme, ne-am gândit să-l invităm pe David Dastmalchian
înapoi în franciza Omul-Furnică,
pentru a juca un personaj complet diferit decât cel jucat de el
în primele două filme.
El e Kurt. A stat la Folsom cinci ani.
E vrăjitor pe laptop.
- Îmi pare bine. - Da. Și mie.
Când Peyton mi-a spus despre rol, nu mai făcusem așa ceva.
Cum avea să arate? Cum aveau să mă includă pe mine?
Urma să mă duc într-o cabină la un moment dat, să-mi împrumut vocea?
Ce voiam eu
era șansa de a fi acolo, pe platou.
O gaură mare.
Câte găuri ai?
Scuze, e o întrebare personală?
Eu nu am găuri.
Când am pus prima oară piciorul
pe platoul de filmare al Regatului Cuantic,
parcă toate visurile mele din copilărie de a face filme au prins viață.
Erau atât de multe construcții practice acolo,
și apoi toată imaginația magnifică.
Am avut șansa să facem un fel de versiune Marvel a Vrăjitorului din Oz.
JEFF LOVENESSS SCENARIST
Mi s-a părut o oportunitate demențială.
Poți să citești gânduri?
Da, și tare aș vrea să nu pot.
Toată lumea e dezgustătoare.
- Poți să nu mai gândești asta? - Scuze.
M-am distrat atât de mult, pentru că am creat un colț din Universul Marvel
care părea un teritoriu nou.
Voi o să vă scoateți glugile... Îi dai drumul.
Vă scoateți glugile și dezvăluiți că sunteți
bufnițe drăguțe și pufoase.
Trebuie să-l populăm cu atâtea creaturi,
și au construit subculturi și limbi.
E incredibil.
Fiecare secundă văzută de voi a fost atât de gândită,
în timp ce eu eram în fața camerei și-mi spuneam: „Ei bine...”
„... ăla e un tip broccoli. E beat.”
„Vorbește limba broccoli”.
Deci, care e povestea ta?
Dă-te!
E timpul. Urmați-mă!
Am încercat să facem lumea asta cât se poate de bogată,
de colorată și de vibrantă.
În același timp, nu existau reguli, dar trebuia să-ți faci propriile reguli.
Și, din fericire, regulile puteau fi oricare voiai tu să fie.
În față, vă rog! Puneți-vă ochelarii!
- Da! Da! - Bine, și înapoi.
- Ce facem cu mâinile? - Înapoi!
- Chestii de supereroi. - Chestii de supereroi.
Ia uitați! E naturală.
Una dintre filozofiile aplicate mereu
e să te întorci la personaj și să-l ancorezi în personaj.
Și partea SF și de construcție a lumii e distractivă.
Tată!
Dar, până la urmă, e un decor
pentru povestea reconectării dintre un tată și fiica sa.
Tată!
Kathryn o joacă acum pe Cassie, ca tânără adultă,
și a fost minunat, pentru că așa e viața.
E diferit să ai de-a face cu un copil de șase ani...
Mami e atât de fericită că ești aici, că s-a înecat cu băutura.
... decât cu cineva de 18 ani.
Cassie. Ce s-a întâmplat?
Chestii de închisoare.
Și cred că ce a fost distractiv a fost s-o văd pe Kathryn
întruchipând-o pe Cassie
și jucând un personaj care vrea să-și găsească drumul, să descopere cine e,
și poate să ce certe cu tatăl ei un pic.
Bine. Am un costum.
Da, am observat.
Doamne! Când am citit scenariul pentru prima dată,
ce m-a încântat cel mai mult a fost personajul lui Cassie.
Da. Încă o dată.
- Uită-te acolo! - Bine.
Timp de... nu știu,
vreo cinci ani,
am mustrat studiourile Marvel din cauza personajele lor feminine.
Spunând: „Suntem toate foarte competente.”
„Suntem toate foarte bătăușe.”
„Suntem toate foarte serioase.”
„Femei foarte responsabile, care au grijă”
„să țină băieții în frâu și facem totul perfect.”
„Și, când mă uit la femeile din viața mea,”
„există atât de multe alte culori la femei”
„pe care aș vrea să le văd în filmele voastre.”
După aia am citit scenariul și Cassie e de-a dreptul...
E nebună și insolentă
și cam iresponsabilă într-un mod extrem de pur.
Și Kathryn a nimerit-o la fix.
Dă Doamne să meargă!
Da!
A mers!
Uită-te la mine!
Sunt așa un nesuferit!
Nu e niciodată prea târziu să încetezi să fii nesuferit.
Bine?
Publicul care are o relație cu tânăra Cassie,
jucată de Abby Ryder Fortson în primele două filme Omul-Furnică,
simt că va vrea să știe
că fiica lui Scott Lang ajunge o fată haioasă.
Și ajunge o persoană isteață, optimistă, așa cum este Scott Lang.
Asta a fost chiar crucial pentru film.
Și eu o văzusem pe Kathryn într-un test pentru alt rol Marvel.
KATHRYN NEWTON - TEST DE ECRAN ÎN ROLUL LUI KATE BISHOP
- Directorul Fury te-a trimis. - Cine?
Știe unde locuiesc.
Fury.
Vrei să spui dl Ochi-Bun.
- Nu. - Da, te-a plăcut.
Cum am spus, eram pe un acoperiș la trei...
Mai sunt fursecuri. O, Doamne!
E uimitoare. E senină, e amuzantă.
Are un optimism tineresc.
Și este și atletică.
E sportivă, și voiam pe cineva
care să poată executa toate cerințele fizice ale rolului.
Și Kathryn a de-a dreptul minunată.
Într-o mare parte din film, eroii noștri sunt despărțiți.
Și Scott și Cassie sunt într-o parte a poveștii.
Așa că aveam nevoie de cineva care să se înțeleagă cu Scott,
fiind important pentru întreaga dinamică a filmului.
Așa că aveam nevoie de o actriță pentru rolul lui Cassie
care se putea bătea cu Paul Rudd.
Asta nu e lupta noastră.
Dacă asta nu ți se întâmplă ție nu înseamnă că nu se întâmplă.
E dezamăgită de tine.
M-am prins. Da. Mulțumesc.
Cu plăcere.
Paul e cel mai bun!
A fost atât de primitor!
Tăiați!
A fost prea aproape.
Și mi-a spus să joc fără rețineri. În a doua zi de filmare...
... încercam doar să fiu invizibilă.
Înapoi!
Îmi spuneam: „Bine, n-o da în bară!”
- Și după aia: „O să fii bine.” - Înapoi!
Dă-te înapoi!
Și am avut o scenă cu Michelle și Michael, și Hope, și cu toată lumea.
Și Peyton a zis: „Bine, acum faceți unul de amuzament!”
Și mi-am spus: „Bine.” Și am început să improvizez.
Și am făcut orice voiam.
Și după aia Paul mi-a spus: „Trebuie să faci asta.”
A spus: „Nu vrei să termini filmul ăsta
„și să simți că te-ai reținut în vreun fel.”
„Pentru că ăsta e cel mai rău lucru.” Și adevărul e că trebuie...
... să dai tot ce poți
și să fii sigură că nu ai rețineri.
Și asta am învățat de la Paul,
și o să aplic asta mereu, la fiecare proiect.
A fost frumos.
Prima dată când am încercat costumul lui Cassie de supererou,
atunci mi s-a părut real.
N-o s-o uit niciodată, pentru că mi s-a potrivit perfect.
E un costum distinctiv. Niciun alt erou nu are așa ceva.
Ce nu are niciun alt erou?
Nu, vorbeam doar despre...
Costumul lui Cassie e foarte mult inspirat de costumul Omului-Furnică,
deși Scott nu știe că există.
Ai un costum? Stai, ai un costum?
Deci ea s-a inspirat după el
și a ajutat la crearea lui.
Deci e o oarecare surpriză în film.
Violetul e clar din cartea de benzi desenate.
Și distractiv la el e că poartă Converse.
- Îmi place unde am ajuns, omule. - Bună treabă!
Pentru că, pe lângă costumul lui Cassie,
lucrăm și la cele ale Omului-Furnică și ale Viespii.
Lucrăm la toate celelalte personaje.
Trebuie să se potrivească.
Cred că, dacă ai face unul, în ceea ce privește cusutul,
probabil durează două săptămâni, dar asta nu include
rucsacul, căștile și toate piesele lor suplimentare.
Deși am avut mult timp să ne pregătim, s-a schimbat conceptul
costumelor din timpul pregătirii.
Inițial, trebuiau să fie costume pentru Regatul Cuantic,
apoi asta s-a schimbat.
Aproape că a trebuit s-o luăm de la început, așa că n-au mai fost ca o echipă,
și un pic mai individuale.
Pentru filmul ăsta, ne trebuia un personaj care avea un fel de trecut cu Janet
și era un rol care necesita pe cineva cu o prezență reală.
Ne-am gândit la Bill Murray.
Janet Van Dyne?
Te-am crezut moartă.
A trecut multă vreme, Krylar.
Oficial, Lord Krylar acum.
Am luptat rău împotriva acestui lucru.
Am fost intrigat de ideea de a-l pune pe Bill Murray într-un film Marvel.
Evident, am fost un fan al filmelor sale crescând în anii '80
și urmărindu-l la Saturday Night Live.
Dar știam și că, înainte de Saturday Night Live,
Bill Murray interpretase Human Torch în emisiunea radio Fantastic Four în 1975,
și ascultam asta când eram mic.
Așa că am vorbit despre asta.
Bill a venit pe platou în primele câteva săptămâni.
Dădea micro notițe despre construcția de glume.
„Schimbați cuvântul ăla cu cuvântul ăla și poate faceți o pauză acolo.”
Și-ți spui: „Bill Murray știe despre ce vorbește.”
N-am vrut ca cineva să ghicească pe cine juca.
Internetul e plin de zvonuri și nimeni nu știe cine o să fie.
Am ales pe cineva la care nu s-ar gândi niciodată.
Am încercat să găsim cel mai profund personaj Marvel
și am găsit un personaj aleatoriu dintr-o carte de benzi desenate cu Hulk,
în Regatul Cuantic, numit Lord Krylar.
Pentru costum, am vorbit cu Stephen și Peyton
despre: „Cine este? Îl vreți mai militar?”
„Îl vreți mai civil?”
„Ar fi suficient un costum sau îl vreți mai bizar?”
Și cred că departamentul vizual a trecut printr-o mulțime de lucruri,
ca să fie foarte, foarte potrivit Regatului Cuantic, și ciudat, și la modă,
cu texturi ciudate și de-astea,
și asta a devenit prea teatral.
Așa că ne-am gândit la combinația asta de albastru, crem și auriu.
Și am încercat să ne distrăm un pic cu el,
în loc să avem prea multe modele nebunești și alte lucruri.
Bill are o contribuție uriașă, așa că nu vrei
să estompezi asta cu o imagine derutantă și complicată.
Până urmă, am retras totul și am ales un tip
care se află pe Riviera Franceză, care are un iaht,
și doar am adăugat mici elemente cuantice, cum ar fi niște mărgele ciudate,
și linii ciudate traversându-i bustul.
Există o continuitate a formelor în designurile lui Will în toate mediile.
Când Peyton a venit prima dată la mine
și am început să vorbim despre proiect,
și despre ideea că Regatul Cuantic ar fi o lume vastă în altă lume,
el a vrut să dea impresia că e imensă.
Sunt foarte mulțumit de locuința lui Janet,
pentru că apare în schițele mele inițiale,
în prezentările pentru Peyton, ideea asta de particulă subatomică
și că poate locuința în care trăia era o particulă atât de mică,
și s-a prăbușit prin diverse cuante și a aterizat pe un câmp și a murit,
iar energia ei s-a disipat în timp.
Și asta a devenit o structură asemănătoare unei peșteri.
Asta a fost realizat într-un mod destul de frumos.
Ăsta e exteriorul locuinței lui Janet
și ce voiam să facem aici, ce eu și Peyton am vorbit
de la bun început, a fost să fie ca o prerie,
ca într-un Western, ca un bătrân care-și număra zilele.
Platoul ăsta trebuia să amintească de asta,
ideea unei prerii cuantice ciudate,
cu plante cuantice ciudate,
iar ăsta va fi făcut cu efecte speciale
și va fi extins în câmpii unduite mult mai mari.
Zidurile de piatră, din nou, cu ideea de energie cuantică aici,
care s-a solidificat cumva și a creat aceste tipare.
Și, din nou, când lărgim cadrul,
vom avea tiparele astea prin tot peisajul,
cât și culturile reale.
Ceva asupra căruia s-a insistat pe tot parcursul acestui film
e că încearcă să creeze compoziții foarte interesante.
Ideea asta de sferă și sfere concentrice,
și aici avem locuința lui Janet,
care e o serie de sfere concentrice.
Și, în multe privințe, camera asta e un precursor al Celestiumului lui Kang.
Aceste idei de design care s-au născut din această idee
chiar în Celestium.
Suntem pe scena Richard Attenborough de la Pinewood,
și acesta este Celestiumul lui Kang, cu sfera lui temporală.
Ceva ce am vrut neapărat să păstrez în creionarea lui Kang
a fost acest motiv circular sau sferic.
M-am uitat mult la Kintsugi japonez,
la felul fisurilor prin roci,
și cum poți să le sigilezi și să le reperfecționezi.
Asta face Kang într-un fel, distrugând lucruri și reconstruindu-le
așa cum i se pare lui potrivit.
Am construit un imperiu aici, Janet.
Și îl iau cu mine.
Din nou, am ținut să creez momente foarte grafice
în compoziție și să încerc să-i ofer lui Bill Pope, directorul de imagine,
un mediu în care să-l putem încadra pe Kang
ca să arate ca un cadru din benzi desenate sau un roman grafic.
Gata... Trei, doi, unu, acțiune!
Katy.
Și, bang!
Start, Steve!
Și vine. Și poc!
Mi-a plăcut ideea de a crea
un fel de personaj barbar, un războinic pentru acest film.
Părea ceva ce nu văzusem atât de mult.
Apare puțin în Thor, cu Valkyrie,
dar cineva care părea desprins
direct dintr-un roman de duzină de Robert E. Howard.
Am lucrat cu Katy O'Brianon la The Mandalorian
și mi s-a părut grozavă.
E culturistă și luptătoare, și pe bune.
Are o prezență grozavă și aveam nevoie de cineva puternic
care putea întruchipa acest aspect al unui lider, dar și înțelepciunea unuia.
Și Katy are un mare impact în acest rol.
La Jentorra, chiar mi-a plăcut idea că era o revoluționară.
Era ceva diferit, era cineva care
lupta pentru binele mai mare,
spre deosebire de a suprima, poate, binele mai mare.
Vreau ca oamenii să vadă un rol feminin puternic, într-o lumină pozitivă.
Pentru că e un rol de vis în multe feluri.
Ce cauți aici?
Te salvez.
Cum?
Când s-a ajuns la costum, m-am bucurat când Sammy, designerul de costume,
m-a sunat și m-a întrebat: „Hei, ai văzut deja costumul?”
„Ai văzut ce propunem?”
Și-am zis: „Nu”.
Și ea mi-a spus: „Bine, m-am gândit că ai vrea să știi.”
„Ești destul de goală.”
Și eu i-am spus: „Bine, o să mă duc la sală. Mulțumesc.”
La Jentorra, ne uitam mai mult la un fel
de creștere, de arhitectură osoasă.
Și să vedem ce puteam face cu armura ei,
pentru a părea mai mult că a găsit scheletele unei creaturi mici
și a folosit asta.
Și-a construit citadela pe oasele oamenilor noștri.
Încercau să o conecteze la lume,
pentru că oamenii noștri erau ai lumii, ai Pământului
ai Regatului Cuantic.
Culoarea albastră pe care o avem se pierde
printre lucrurile pe care le-ai putea găsi în mediul nostru.
După ce am adăugat părul, machiajul, totul se potrivește.
Știi cine ești, știi cine sunt oamenii tăi
și unde te duci.
Bun-venit înapoi în Regatul Cuantic, Scott!
Aștept asta de foarte multă vreme.
MODOC a fost întotdeauna un personaj pe care am vrut să-l introducem în UMC,
cumva, undeva.
Un mecanism organic destinat omorului de creaturi.
Acum înțeleg. E un acronim.
De fapt, iese MODODC.
Un design atât de ciudat, un pic cam deranjant,
dar chiar grozav și memorabil.
Și ne-am gândit dacă Kang avea nevoie de o gorilă în acest film?
Și am vorbit despre toate lucrurile astea, iar MODOC,
dacă ar exista vreodată un context
în care MODOC să reușească într-un film de acțiune în UMC,
acesta pare să fie Regatul Cuantic.
Și m-a izbit
ca cel mai tare clopot pe care l-am auzit vreodată: „Stai un pic!”
„Dacă Darren Cross ar deveni MODOC?”
Bună, Hank!
Darren?
Începem. Bine, suntem gata. Și trei, doi, unu, acțiune!
Când am filmat prima oară Omul-Furnică, Darren e arestat
COREY STOLL MODOC
... la final, în supercostumul lui.
Iar eu am spus: „Bine, grozav!”
Începem. Și... acțiune!
Apoi ne-am întors iar la filmări și nimeni nu mi-a spus nimic.
Și mă uitam la partea de scenariu cu rolul și...
... Darren devine o minge micuță de mâzgă roșie.
Mi-am spus: „Da, nu te mai poți întoarce după asta.”
Și apoi a mai fost o iterație
în care se micșorează la infinit într-un punct mic.
Și am spus: „Bine, asta poate supraviețui în lumea asta.”
Dar clar ar fi fost rănit foarte rău.
Ar fi fost desfigurat de acest accident.
Așa că am început să ne gândim la asta și că poate
ar putea fi o poveste de origini pentru MODOC.
Asta era palpitant pentru noi.
Și îmi amintesc ziua în care l-am sunat pe Corey,
deoarece Corey Stoll, s-ar putea să nu știți asta,
a fost avid după benzi desenate când era mic,
știa cine era MODOC, i-a plăcut ideea și a adoptat-o.
Am spus: „Da, mă bag.”
Acțiune!
Bun-venit înapoi în Regatul Cuantic, Scott!
Aștept asta de foarte multă vreme.
Darren?
Te uiți la un bărbat eliberat.
Aici am creat mult mai multe decât ți-ai putea imagina.
Și tăiați!
Asta e împlinirea unui vis pe care nu știam că-l am.
Nu mai ai unde să fugi.
Nu m-aș fi gândit niciodată
că ăsta e un personaj pe care aș ajunge să-l joc sau aș vrea să-l joc.
Sunt arma supremă!
E atât de ridicol și atât de larg.
Dar totul e perfect logic.
Cred că publicul nici nu știe
că așteaptă acest deznodământ pentru personajul meu.
Pun pariu că ai crezut că am murit.
Abia acum observ picioarele de bebeluș.
Nu sunt picioare de bebeluș.
Te crezi atât de deștept!
Scott Lang, bărbatul care mi-a luat totul.
Care mi-a furat toată viața.
Și tehnica de filmare pe care o foloseau...
Putea ieși într-un fel, putea fi o adevărată pacoste,
cu puncte pe față și o cameră,
fără să știi cum o să arăți...
A fost atât de incredibil de satisfăcător.
Este, într-un fel, modul ideal de a interpreta un rol.
Pentru că nu aștepți nicio tehnologie,
deși toată interpretarea e bazată pe tehnologie.
Nu aștepți luminile. Nu aștepți camera.
Nu aștepți sunetul.
Nu așteptați nici măcar să vină pentru păr și machiaj.
Eram doar eu și restul distribuției
într-un spațiu deschis.
Mi s-a părut o repetiție foarte mișto,
doar că toată această repetiție era capturată
ca datele să poată fi folosite la interpretare.
Mi-ai fost întotdeauna un frate.
Da?
Am fost.
Și cel puțin am murit...
... un Răzbunător.
Da.
- Așa e. - Da. Nu, e...
Ești cu noi.
Ne-a plăcut foarte mult să facem un film Omul-Furnică
la fel de important, la fel de integral în UMC, mergând înainte,
ca orice alt film.
Cred că e o parte importantă. Când ieși din ăla...
... și aterizezi aici să te uiți la ea
fără să te grăbești, înainte să te întorci spre...
- Da? - Da.
E anticiparea lui Kang.
E anticiparea acestui viitor dușman foarte înfricoșător și formidabil
în cadrul UMC.
Ne va ajuta să vedem unde va merge UMC în continuare.
Dar îmi place că putem face o trilogie cu Omul-Furnică.
Și... micșorează-te!
Da, de la început. Hai să mai încercăm una imediat, băieți.
Asta e grozav.
Faptul că Peyton a apucat să facă o trilogie,
că a regizat toate cele trei filme
și că a dus la bun sfârșit trilogia mi se pare foarte palpitant.
Mi-a plăcut să lucrez cu Peyton. Mă simt norocoasă
că am avut pe cineva ca el
ca să mă ghideze.
Un val de șoc vine...
... și vă scoate din cadru.
O să filmăm separat un al doilea lucru care...
... vine din portul ăla.
Să poată face genul ăsta de acțiune cu supereroi, și suflet, și umor...
Pur și simplu înțelege.
Asta e prima zi din filmările pentru Omul-Furnică.
Vreau să vă mulțumesc tuturor că sunteți aici.
Sunt atât de încântat de acest film!
O să avem o filmare grozavă.
Știu că mulți dintre voi așteptați de foarte mult timp să filmați.
Și astăzi e ziua aia. S-o facem!
- Vă mulțumesc foarte mult. - Da!
Am crescut cu Superman,
Războiul Stelelor și Indiana Jones și toate astea.
Și întotdeauna mi-am dorit să fac un asemenea film.
Așa că, pentru mine, a fost foarte satisfăcător,
pentru că am reușit să pictăm pe o pânză foarte mare.
- Bine. - Deci știi ce să faci.
Scott Lang a fost foarte important în viața mea,
și chiar am avut parte de un grup uimitor de oameni
cu care am petrecut o bună bucată de vreme.
Chiar și în Războiul Civil, cred că am avut scena în care suntem pe pistă
și-l întâlnesc pe Căpitanul America pentru prima dată,
și pe alți Răzbunători.
Totul a fost ireal
și m-am simțit un pic ca personajul pe care-l jucam.
Încă simt asta.
Nu pot să cred că sunt în echipa asta.
Am prețuit-o. Sincer.
Știu că, înainte să începem să turnăm filmul ăsta,
spuneam oamenilor, știți, că o să...
„La ce lucrezi?” Și eu le spuneam: La „Omul-Furnică”.
„Omul-Furnică? Ce e ăla?”
„E un film Marvel.”
„Omul-Furnică?” Pentru că nu mulți oameni cunosc personajul.
Și spuneau: „Ce puteri ai?”
„Păi, pot să mă micșorez.”
Și ei: „Bine.”
„Dar pot și să vorbesc cu furnicile.”
VEI AȘTEPTA CU SUFLETUL LA GURĂ ÎNTOARCEREA OMULUI-FURNICĂ
Subtitrarea: Andrea Puticiu