Spolužitie je zložité.
Ako aj moja láska k vzdelaniu
a mojim X-Menom.
Ich hrdinstvo je dôležitou príučkou, na ktorú nesmieme zabudnúť.
Že tento vesmír je veľmi starý
a my všetci veľmi mladí.
Sme zrodení z pravekého prachu
a všetci sme deti atómu.
ASSEMBLED: AKO SA NATÁČAL X-MEN '97
Keď sa spustilo Disney+, mal som skvelú príležitosť
ísť do Kevinovej kancelárie...
VÝKONNÝ PRODUCENT
...a predstaviť mu každý divoký nápad, čo sa týka animákov, ktorý mi napadol.
A moje prvé slová boli:
„Pokračovanie pôvodného animovaného seriálu X-Men.“
Bol to seriál, ktorý mal na mňa ako dieťa najväčší vplyv.
V srdci každého človeka má výnimočné miesto.
Vďaka nemu sa mnohí stali fanúšikmi animákov, vrátane mňa.
Pamätám si, keď Pizza Hut robila promo
na „Noc Sentinelov I a II“ na VHS.
REŽISÉR
Tú kazetu som zodral.
Cez ňu som seriál spoznal
a obľúbil si všetky postavy.
Bol prelomový a vždy som sa tešil na jeho sledovanie.
X-Meni sú nadovšetko mojou obľúbenou alegóriou.
REŽISÉR
X-Meni vždy stvárňovali inakosť realistickým spôsobom.
Tak, akoby svet na ňu v skutočnosti reagoval.
X-meni sú realistickí,
držia sa pri zemi, sú prenasledovaní,
snažia sa pomáhať ľuďom, ktorí ich nenávidia.
Zapôsobí to na vás
a máme šancu byť v tých chvíľach s nimi,
vidieť, ako to ovplyvňuje ich vzťahy.
Podľa mňa je to skvelá alegória pre dnešný svet.
Bol to seriál pre deti, ale nepoučoval svojich divákov.
Myslím, že toto je prednosť komiksu
ako aj animovaného seriálu
a keď sa vrátite k prvým komiksom,
ktoré napísal Stan Lee,
uvidíte, že X-Meni zobrazili ľudské pocity izolácie,
traumy z vlastných životov a rozhodne som sa v nich videl.
Ja že sa chceš vyliečiť.
Aj ja som si to myslela, doktor, ale liek na to, kto ste, neexistuje.
Bola som rada, že môžem vidieť postavy,
ktoré nás istým spôsobom zachránili ako deti.
REŽISÉRKA
Či už sa stali našimi kamarátmi, lebo sme boli osamelí,
alebo nás niečo naučili, či boli zábavnými hrdinami,
ktorých sme mohli vidieť každú sobotu.
Okej, vlasáč, bavme sa.
Na X-Menoch som najviac rešpektovala ich odkaz:
„Život je ťažký a bude ťažký, ale spolu to dokážete,
„môžete mať tím, môžete nájsť rodinu
„a môžete dosiahnuť skutočný pokrok.“
Tak často v našich dejinách
vytvorili nešťastní a pomýlení ľudia obetných baránkov,
vinili tých, ktorí sú iní, pre problémy v ich vlastných životoch.
Je to zlo v srdciach ľudí, proti čomu musíme bojovať.
Pôvodný návrh bol oživiť seriál,
nie obnoviť ani prerobiť ho.
Veľa ľudí povie:
„Je to animovaný seriál X-Men.
„Jeden z mojich obľúbených seriálov pokračuje.
„Seriál, na ktorom som vyrastal, ktorý predstavím svojim deťom.
„Čo s ním urobia? Kam ho posunú?“
A my sme tí istí ľudia.
Všetci, čo sa podieľajú na tvorbe seriálu, sú fanúšikovia, čo vravia:
„Kam chceme ísť? Keby sa seriál nikdy neskončil,
„keby pokračoval, aké ďalšie príbehy by rozprával?“
Viem, že sa neviete zmieriť s jeho koncom,
ale inej cesty niet.
Môže sa niekedy vrátiť?
Od začiatku je to priame pokračovanie.
Pokračovanie príbehov, ktoré rozprávali v 90. rokoch.
Uvidíme, kam nás to zavedie, odvolávajúc sa na tradíciu komiksu,
a rovnako prenikneme do nostalgie toho seriálu.
Pozor!
Väčšina debát nebola len o tom,
aby sme vzdali hold pôvodnému štýlu,
ale aby sme v ľuďoch vyvolali spomienky na pôvodný štýl.
Panenka skákavá.
Musíme varovať tím.
A pôvodný režisér Larry Houston
sa vrátil ako producent konzultant,
a takisto Lewaldovci, ktorí boli pôvodnými vedúcimi seriálu.
Disney+ sprístupnil animovaný seriál X-Men
tuším v roku 2019
a boli sme ohromení odozvou fanúšikov.
Ale nepočuli sme, že sa niečo chystá,
kým sa niečo naozaj nezačalo chystať.
Áno, boli veľmi úzkoprsí
a potom nám zazvonil mobil a oni povedali:
„No, niečo sa chystá.
„Máme obrovský tím mladých nadšených kreatívcov.
„Chcete sa spolu s Larrym Houstonom podieľať na projekte ako konzultanti?“
Nemohla som uveriť tomu, čo počujem,
že sa to bude volať X-Men '97,
lebo pokračujú tam, kde sa pôvodný seriál skončil.
Bolo to úžasné a vzrušujúce.
Trask chce vojnu, nie spoluprácu ľudí a mutantov.
Vyhráme, ak takí ako on padnú.
Zniete ako Charles. Bol by na vás hrdý.
Ďakujem, doktorka Cooperová, no, úprimne, bola to tímová práca.
Keď sme im prvýkrát zavolali,
aby sme im povedali, že chystáme seriál,
povedali nám o tom, ako museli zavolať Stanovi Leemu,
keď chystali pôvodný seriál.
Povedali nám presne to, čo Stan povedal im, že nám kryjú chrbát
a nech na nás môžu byť hrdí.
V poslednom čase som bol na vás tvrdý, ale...
Nevedel som, ako môžu byť X-Meni bez profesora.
Ja že je to na mne.
No jeho sen ma nepotrebuje. Má všetkých vás.
Môj svet superhrdinov sa začal mytológiou, gréckou mytológiou, egyptológiou.
PRODUCENT KONZULTANT
Čítal som v podstate iba fantasy literatúru.
Potom som objavil komiksy. Nespomínam si, kedy presne,
ale môj prvý komiks bol Iron Man
a potom X-Men, Spider-Man, úplne všetky.
Čítal som ich ako blázon a ako jedináčik
som bol najväčší mutant.
Chodil som do školy v Hofstre na Long Islande
a stal som sa veľmi úspešným vynálezcom hračiek.
A prvá hračka,
ktorú som chcel premeniť na seriál, boli X-Meni
a mal som pocit...
že ak vezmem niečo také vzrušujúce,
deti nebudú cítiť, že sú jediní ako oni.
Takže som nadhodil X-Menov
a Stan Lee bol so mnou na mnohých z tých stretnutí,
no nikto to nechápal.
Počas 80. rokov sa všetci snažili dostať X-Menov do televízie
a nikto v Hollywoode si nemyslel, že by mohli byť úspešní.
„O superhrdinoch sa nedá vytvoriť úspešný seriál.“
Takže to nemalo šancu na úspech.
Keď si to tak vezmeš, znie to ako náš bežný pondelok.
Presne tak. A budeme mu čeliť ako vždy.
Ako rodina.
NOC SENTINELOV – ČASŤ PRVÁ
Keď sme boli v Marvel Productions v polovici 80. rokov,
mal som dvoch supervízorov.
Jedným bol Stan Lee, druhým Margaret Loeschová.
Margaret Loeschová vždy verila myšlienke X-Menov.
O šesť rokov neskôr sa stala riaditeľkou stanice Fox Kids.
Mohla povoliť čokoľvek.
Tak zavolala mne, Willovi Meugniotovi, Ericovi, Julii a ďalším
a povedala: „Dobre, urobíme X-Menov. Dostaneme ich na obrazovky.“
Akoby sa stala tajnou superhrdinkou.
Počujete ten potlesk? Milujú vás.
Zostaňte so mnou a budete hviezdami, X-Meni.
Ľudia nad ňou neverili, že X-Meni prerazia.
Povedali: „Fajn, dáme vám 13 epizód,
„nič viac. A keď to prepadne, máte padáka.“
Ona na to: „Dobre. Risknem to.“
Teba najali na 13 epizód, jednu sériu,
a ja som bola jednou zo scenáristov.
No po 13 epizódach nás všetkých prepustili.
Celý kreatívny tím prepustili v júli a auguste,
keď sme dokončili práce.
V januári potom bola premiéra
a zrazu to bol najväčší hit.
Ak sledovanosť nebude rásť,
zruším celý seriál a účinkujúcich. Nadobro.
Réžia!
Šou sa začína!
Začali sme pracovať inde a potom nám zavolali:
„Chceme, aby ste prišli robiť ďalšiu sériu.“
Asi polovica z nás mohla. Ostatní nie.
Vrátili sa tak rýchlo, ako mohli.
Sledovanosť je obrovská!
Vtedy sme netušili, aký bol seriál populárny.
Neexistoval internet, nič také.
Mali sme iba čísla sledovanosti. Nič viac.
Prvá séria bola pre nás vlastne tou najdôležitejšou,
lebo sme museli dosiahnuť najvyššiu sledovanosť, aby sa seriál vysielal ďalej.
Mali sme šťastie, že sme dostali druhú sériu.
Ale držali sme sa zubami-nechtami
ako tá mačka, čo sa drží na tom obrázku, lebo sme netušili.
Nevedeli sme, aký názor majú na seriál ľudia, ktorí ho sledujú,
či si ho zamilovali,
kým sa Julia nespýtala našej kamarátky Charlotte Fullertonovej,
či nedostávajú fanúšikovské listy
a či sa seriálu darí.
Keď som sa zastavila vo Fox Studios,
spýtala som sa jej: „Aká je odozva?“
Vedeli sme, že sledovanosť je skvelá,
ale: „Dostávate nejakú odozvu?“
Vzala ma do chodby
a na zemi ležal jeden veľký kartón, aký doručuje pošta,
a bol plný.
- Boli na sebe. - Plné listov od fanúšikov.
Naukladané po celej chodbe od podlahy po strop.
A povedala: „Všetky sú pre X-Menov.“
Rodičom sa páčil. Posielali ďakovné listy.
„Život môjho dieťaťa sa zmenil.
„Uvedomil si, že nie je sám.
„Že sú aj iní ako on.“
A zvykol som sa rozprávať s...
Na účely propagácie som hovoril: „Všetci sme takí.“
A myslím si, že najlepším dôkazom boli X-Meni.
V 90. rokoch boli štandardom Scooby-Doo alebo Super Friends.
Chceli sme sa uistiť, že keď deti uvidia „Noc sentinelov I a II“,
pochopia, že toto nie je seriál, na ktorý sú zvyknutí.
Tento je iný. Tento vyniká.
Videla si, čo urobila?
Áno, Rogue to s chlapmi vie.
Šli sme na to takto:
„V prvej epizóde sme zabili jednu postavu.
„Bolo tam dievča, ktoré naháňal robot.“
Ustúp. Musím zajať tú mutantku.
Robili sme to naschvál, aby si ľudia hovorili:
„Čo to má byť? Čo sa stane ďalej?“
Chceli sme ich vtiahnuť do seriálu, aby si ho zakaždým nenechali ujsť.
Lepšie to ani nemôže byť.
Všetci sme vedeli, že v našich príbehoch je akási misia,
a cítite to, takže sa nemôžete dočkať ďalšej kapitoly.
Pamätám si, ako som sa po škole ponáhľal domov, aby som videl najnovšiu epizódu,
a mám pocit, že to bol prvý zábavný epizódny program, aký som videl.
POKRAČOVANIE NABUDÚCE...
Bolo to prvýkrát, čo si pamätám, že na konci každej epizódy
boli nerváky
a mali ste úžasný pocit, že príbeh bude pokračovať.
Platilo to pre každú epizódu.
Bola to moja brána do komiksov.
Pozeral som pôvodný seriál
a potom som hneď išiel do obchodu s komiksmi,
chcel som vedieť, čo sa deje, nielen s X-Menmi,
ale v každom komikse na poličke.
A keď som sa stal filmárom
a začal som sa stretávať so scenáristami a režisérmi,
často ste počuli, že práve ten seriál bol kľúčovým dielom v ich životoch,
a bolo vidno, že ľudia, ktorí vyrastali v 90. rokoch, si zamilovali komiksy
z veľkej časti práve vďaka tomuto seriálu.
Dnes sme dosiahli obrovské víťazstvo.
Estetika 90. rokov je vnútorne prepojená
s dizajnmi, ktoré používajú,
a vidno to aj navonok.
Je to ako z tej doby.
Snažíme sa robiť to isté, čo oni predtým.
Hej, Cyclops. Nabi ma.
Používame svalnaté proporcie
ikonických postáv, ktoré sa nelíšia od komiksového vzhľadu.
Pri kreslení seriálu
sa držali tvorby Jima Leeho
a myslím si, že aj my sa tým snažíme riadiť.
Dizajny v komiksoch boli, samozrejme, detailnejšie
a mali oveľa pôsobivejšie línie.
Ten svet bol hmatateľný.
Mali ste pocit, že stránky komiksu sa hýbu.
Vysoký kontrast, čierne tiene,
dosť sa do toho vložili. Dodali stránkam život.
Vôbec nezjednodušovali dizajny.
Pozrite sa na vlasy Storm.
Je to šialené.
Je tam vidno toľko malých pramienkov,
a preto je to také jedinečné.
Milujem ten vzhľad.
Napĺňa ma nesmiernym pocitom nostalgie
a pripadá mi to ako oslava.
To bola šupa! Môžeme ešte raz?
Animácia pokročila míľovými krokmi,
nielen technologicky, ale tiež, čo sa týka štýlov.
Nielen v štýle animácie, či už 2D alebo počítačová animácia,
ale aj v tom, ako sa k animácii pristupuje v rámci réžie.
Emi a Chase sú epizódni režiséri,
pracovali na každej druhej epizóde.
Jake nastavil štýl réžie v prvej epizóde
a oni v tom potom pokračovali.
Pre mňa to bolo o tom, aký tón zvoliť.
V pôvodnom seriáli sú veci,
ktoré sa vám možno zdajú slabé, ale nie sú.
Možno to bolo rozpočtom.
Keď si to teraz pozriete, vidíte recyklované animácie a je vidieť,
že nemali prostriedky opravovať veci.
A odvtedy sme sa o tom s Larrym vlastne bavili.
Nemal som veľa času, tak som to musel nejako dokončiť.
Keď už máme možnosti a môžeme na to vyčleniť rozpočet,
ako sa potom rozhodneme, o čom je tento seriál?
Je to o vizuáloch alebo príbehu?
A myslím, že sme sa všetci nakoniec zhodli na tom,
že chceme, aby diváci mali pri sledovaní rovnaký pocit ako my v detstve.
Rogue vždy príde Gambitovi na pomoc.
Vždy som chcel vytvoriť niečo,
čo bude rovnako silné ako to, čo ma inšpirovalo,
pretože všetci stojíme na pleciach ľudí pred nami, však?
Nikdy som sa profesora nespýtal, ako sa tak dobre zhostil svojej roly.
Niečo ťa naučia iní, Scott.
Iné sa musíš sám.
Všetci sme veľkí fanúšikovia X-Menov
a chceli sme ich vidieť vylepšených.
A teda musíme byť kreatívni.
Musíme prísť na to: „Ako sa to dá čo najjasnejšie povedať?“
Čo najefektnejšie môžeme spraviť,
hlavne v akčných scénach?
Chceli by sme všetko skrášliť.
Ako z každej sekundy akčnej scény na obrazovke vyťažíme čo najviac?
Na animáciu bol kladený veľký dôraz.
Latka ja posúvaná vysoko.
Ako môžeme zachovať relevanciu a úroveň
a udržať tú nostalgickú atmosféru?
Hej, to boli jednoduchšie časy.
Neskutočné.
Asi by sme mali nájsť cestu von.
Čo ten zhon?
Som na potulkách uličkou spomienok.
Dej sa odohráva v roku 1997.
Je to v podstate dobový seriál.
Aké filmy sa robili v rokoch 1996 až 1998?
Ako sa nakrúcali hrané akčné filmy?
Ako vznikali animáky?
A čo animované seriály?
Aké objektívy sa používali?
Čo bolo v danom čase filmové?
Čo sa považovalo za prelomové?
Je skvelé mať k dispozícii tie motívy 90. rokov,
lebo je to zapísané v DNA pôvodného seriálu.
Klasická animácia s plochým pozadím
vytvára veľmi ploché obrazy,
čoho sa 80 % času držíme.
Ale podobá sa to na X-Menov '97 a nie na animovaný seriál X-Men
z toho dôvodu, že občas to kvôli emocionálnym efektom prekonávame.
Takže veľké stupňujúce sa momenty v bitkách a bojových scénach
a dokonca v niektorých emotívnych scénach
sa z roviny prenášajú do trojrozmerného priestoru.
A to nám umožnilo naše partnerské štúdio, Studio Mir,
ktoré vyrába množstvo anime.
To, čo v tej dobe dokázali, bol vrchol animácie,
vrchol toho, čo bolo k dispozícii
a čo bolo v tom čase možné.
A našou zodpovednosťou je teraz urobiť to isté.
Tak vysoko je postavená latka.
Zábery sme mohli digitálne upravovať.
Je to skvelý postprodukčný proces, v rámci ktorého používame filtre.
Premýšľali sme nad filmovým filtrom,
aby to vyzeralo ako film z 90. rokov.
To nám dodalo pocit nervozity
ako pri vyvolávaní filmu.
Je tam šum, vďaka vyvolávaniu filmu je čierna výraznejšia.
Za mňa môžeme zaostriť trochu viac,
aby to vyzeralo viac filmovo a dobovo.
A musíme to dostať do formátu na širokouhlú obrazovku.
Takže to musí byť viac filmové.
Pozrite sa tam.
Je to poriadna zmena k lepšiemu od Gambitovej poslednej návštevy.
Chceli sme si uctiť Lewaldovcov a Larryho
a nikdy sme si pri pohľade na ich prácu nepovedali:
„To bolo dosť trápne, urobíme to tak aj my?“
Skôr sme si vraveli: „Vybudovali ste niečo neuveriteľne krásne.
„Pozrite sa, ako to ovplyvnilo celú generáciu ľudí.“
A pokračovať v tom nie je len veľká zodpovednosť,
ale aj vzrušenie.
Neviem sa dočkať. Chcem si tie postavy uctiť.
Slečna Tilbyová, byť X-Manom ma naučilo,
že treba čakať nečakané.
Jedným z najdôležitejších aspektov seriálu je hudba.
Keď počujete tú verziu úvodnej zvučky,
najúžasnejšie nie je to, že znie novo,
ale že naozaj oslavuje
a vyzdvihuje to, čo bolo na pôvodnej hudbe krásne.
V rámci identifikácie seriálu je to veľmi dôležité.
Ja som vyrastal v 60. rokoch a bolo veľa seriálov,
pri ktorých ste si vypočuli prvé dve-tri noty
a hneď ste ich poznali.
Vedeli sme, že do X-Menov
potrebujeme niečo výrazné, silné a podnetné.
V 90. rokoch som dostal asi jeden víkend,
asi dva alebo tri dni, aby som nakreslil zvučku.
A mala mať asi minútu,
minútu a štyri sekundy.
Nakreslil som dve minúty.
Vložil som sa do toho ako fanúšik.
Začal som kresliť obrázky a nechal som sa uniesť.
A keď som to dokončil,
tak sme to skrátili na dve minúty
a potom na minútu, ktorú teraz všetci poznajú.
Nákresy boli hotové ešte pred hudbou.
Keď sme to dokončili, v ďalšom kroku sme sa snažili
zosúladiť hudbu s vysokým tempom.
A ak mi pamäť dobre slúži,
bola to tuším 13. verzia hudby,
kým sme boli spokojní.
Pri prvých 12 verziách sme neboli.
Nemalo to ten cveng a vzrušenie.
Trvalo to a potom sa to zázračne spojilo
a všetko dobre dopadlo.
Pôvodný seriál sa opieral o predsudok.
Nevyhýbal sa mu, ale ani ho nespochybňoval
a nemal divákov za deti.
Jednoducho rozprával príbeh.
Rozprával príbehy a mal väčšie posolstvo.
Ako nasledovníci sme museli udržať tú DNA.
Tvoje srdce možno bije pre mňa,
no ja ho nemôžem cítiť.
Ty rozjasníš všetko, čoho sa dotkneš,
no mňa nemôžeš.
Každý príbeh, ktorý v seriáli rozprávame, sa rodí z ľudského pudu.
Postavy ukazujú scenáristom, čo s nimi majú robiť.
Oni tie vzťahy sledujú.
Vychádza to zo srdca.
Svet okolo týchto postáv môže byť chaotický,
ale ich ľudskosť, ich duša, ich vnútorné pocity
a vzájomná láska je to, čo ich tým svetom prevedie.
Teraz musíme byť silní.
Pre náš tím.
Pre všetkých živých mutantov, ktorí sledujú tieto zábery.
Potrebujú nádej.
To by urobil aj profesor.
Tak ukážme svetu,
že v takýchto časoch sa nesmieme vzdať nášho sna.
Našou prioritou číslo jeden bolo zavolať späť
čo najviac pôvodných členov hereckého obsadenia.
Toho času sme chceli povzniesť rozprávanie príbehu.
Okrem iných
sme na konkurz pozvali ľudí, ktorí hrali v divadlách,
a nie dabérov,
ktorí pracovali iba na sobotných ranných rozprávkach,
pretože sme chceli hercov,
ktorí mali rôzne herecké polohy
a nezneli ako všetci ostatní.
Myslím, že to prispelo ku charakteru a kvalite seriálu,
pretože tie postavy oživili.
Neunavuje ťa počúvať samého seba?
Nie, keď hovorím o tebe, chère.
Vtedy som nemala tušenie,
čo X-Meni sú.
O X-Menoch som nikdy nepočul. Myslím, že nikto z nás,
okrem Georgea Buzu.
Nepovedali nám názov seriálu, na ktorý konkurz bol.
Povedali, že „Projekt X“. A ja čítam a čítam.
A povedal som si: „Toto sú X-Meni.“
Také zvláštne, ale zároveň povedomé.
Keď som bol malý, kupoval som si veľa komiksov.
A pamätám si, keď vyšiel prvý komiks X-Men.
Videl som ho v novinovom stánku.
A pamätám si, že som ho čítal.
Hneď som vedel, že idem na konkurz do X-Menov.
Vyzerá to ako úmyselná stopa.
Mohol som ísť na konkurz do Star Wars.
Byť súčasťou toho
v tej fáze mojej kariéry bol naozaj vrchol.
Si umelecké dielo.
Väčšina z nás hrala v divadle
na začiatku 90. rokov.
Bola som seriózna herečka.
Hrala som vo filmoch, v televízii, v divadle,
v rozhlasovej hre.
Nerobil som dabing, bol som spevák.
Celý život som tvoril džingle
v Toronte a lietal som aj do New Yorku
či do Chicaga, kde som spieval.
Mám skúsenosti najmä
s divadlom.
Robil som nejaké hlasy do reklám a tak.
Ale môj prvý konkurz do animáku
bol na túto postavu.
Môj agent bol v tom čase tu v Toronte a povedal:
„Lenore, musíš ísť na konkurz do tohto nového seriálu.
„Hľadajú sexy chrapľavý hlas s južanským prízvukom.“
Vtedy som vo filmoch a televízii hrala veľa južaniek.
Ale nešla som na prvý konkurz.
Veľmi ma to nezaujímalo.
Dal si nám miesto, kam patríme, profesor.
My tvrdohlavejší si to neuvedomíme hneď.
A po pár mesiacoch si hercov volali späť.
A ona povedala: „Lenore, stále nenašli tú správnu herečku na túto rolu,
„pretože si to ty.
„Tak zdvihni zadok a choď.“
Tak som tam šla.
Vošla som do štúdia a nasadila som si slúchadlá.
Producenti boli v LA.
Pozrela som sa na fotku postavy
a vravím: „No jasné, tú dám.“
A potom som otvorila ústa a v podstate povedala:
„Môj ocko sa chcel zabiť,
„keď zistil, že som mutantka.“
Chápete?
Počula som rôzne výkriky a tak.
Oni že: „Nedovoľte jej opustiť budovu.
„To je ona. To je Rogue.“
Toto si užijem viac, než som si myslela.
Keď sme počuli nahrávku, povedali sme si: „Dobre, máme to.“
Wolverine bol rovnaký prípad.
Tento je môj.
Vošiel som a ukázali mi jeho fotku.
Vysvetlili mi, kto to je a že je to Kanaďan.
Ja že: „To je dobré.“
Prvá replika bola niečo ako: „Fajn, ty odporný kus špiny.
„Vždy si si rád doberal nižších ľudí.
„Ja som nižší. Tak si doberaj mňa.“
Povedali: „Bože. Dajte mu viac textu.“
Tak nejak sa to zomlelo. Akoby to tak malo byť.
Hovorte mi Wolverine.
Wolverine.
Taký impulzívny.
S Hankom som sa okamžite stotožnil.
Keď som bol malý, šikanovali ma v škole.
Bol som veľké decko. Mal som nadváhu.
Na školskom dvore som sa dostal do viacerých potýčok
a práve tam som sa naučil, že aj keď som veľký,
ak sa pomstíte, iba vy budete na vine.
Takže premýšľajte, než začnete konať,
a snažte sa vyriešiť situáciu pokojne.
A Hank to robí.
Musia vidieť, že nie sme hrozbou pre ľudstvo. Sme jeho súčasťou.
Nepoužije svoje schopnosti, superschopnosti,
pokiaľ neexistuje iné východisko.
Bude sa snažiť vykecať a vymyslieť si cestu von,
skôr ako použije násilie.
Ale až to urobí,
dávajte si pozor.
Privolávam plnú silu búrky!
Dostala som pozvanie na konkurz na môj prvý animovaný seriál
a bola som v Stratforde,
kde som hrala Shakespeara.
A naozaj som mala len jeden deň, kedy som mohla prísť do mesta.
Všetko bolo veľmi uponáhľané.
A tak som sa snažila pochopiť, prečo som tam
a čo môžem tomuto publiku ponúknuť.
A potom povedali, že ona je kráľovná.
A ja že: „Dobre, veľa o nej neviem,
„ale viem byť kráľovná.“
Musím ovládať svoje emócie,
inak sa moje schopnosti vymknú spod kontroly.
Hodila sa k mojim silným stránkam.
Nikdy som nebola jemná herečka.
Idem do toho naplno. Všetko alebo nič.
Som slobodná!
Nightcrawlera mám veľmi rád.
Náš spoločný čas pre nás oboch veľa znamenal.
Pamätám si, že ma zavolali
a povedali mi, že som dostal tú postavu.
Bol vášnivý, no zároveň duchovný.
Je na ňom niečo jemné, no zároveň divoké.
Keď som skončil na konkurze, nastalo ticho.
Pozrel som sa do kabínky na Dana Hennesseyho, ktorý bol režisér,
a on sa odmlčal, pozrel sa na mňa vraví:
„Je to veľmi vášnivý chlapík, však?“
A ja na to: „Áno.
„Chceš si to zopakovať?“ „Iste.“
A to bol môj úplne prvý konkurz na animák.
A na tom scenári bolo niečo, zložitosť postavy,
ktorá to zo mňa jednoducho vytiahla.
Som ohromený.
Vy X-Meni máte skúsenosti s takými vecami.
Prišiel si na správne miesto, zlato.
Keď sme začali so seriálom,
nahrávali sme spolu v štúdiu aj šiesti.
Zistili, že mikrofóny zachytávajú množstvo nechcených zvukov,
nehovoriac o tom, že sme sotva dokázali dokončiť scény,
pretože sme sa tak veľmi smiali.
Nie na scenároch, len na breptoch ostatných talentovaných ľudí.
Nech si dáva pozor na ústa.
O moje ústa sa neboj
a začni sa báť týchto.
Pamätám si môj prvý deň v štúdiu, bol tam Cal Dodd,
Lenore Zannová a bolo to dosť divoké.
Videl som, ako sa Cal Dodd takto zhrbil a robil päste
a potom týmto hlasom povedal:
„Počúvaj, kamoš.“ A ja na to: „Dobre.“
Naučilo ma to, že keď robíte animovaný seriál,
nemôžete len nehybne stáť.
Musíte do výrazu dať celé telo.
Nedokážete si predstaviť, ako ani ja,
otrasnú zvláštnosť Božieho milosrdenstva.
Dnes si sa v tom prístave krotil.
Keď tam pôjdeme a chceš to ukončiť, ukonči to rýchlo.
Udri. Tak, aby si zabil.
Všetkých prerušujem, lebo som Wolverine.
Rogue je uprostred niečoho veľmi dôležitého
a ja poviem: „Už si skončila?
„Chceli by sa dostať k slovu aj iní.“
Dosť filozofovania.
Poďme mu nakopať zadok.
V jednej chvíli mi vypínali mikrofón.
Povedal som: „Nerobte to. Nahrávajte, lebo toto bude dobré.“
Pôjdem tam, kam chcem ísť ja.
Bolo to magické.
Bola medzi nami magická chémia.
Nakoniec nás rozdelili,
no používali sme to isté štúdio, tak sme sa videli pri príchode a odchode.
Všetci ostatní mali inú prácu.
Veľmi málo ľudí robí striktne iba dabing.
Počas prvých sérií
som robil aj na inom seriáli hneď za rohom.
Maniac Mansion,
čo bol projekt Georgea Lucasa.
Hrala som Shakespeara,
keď som išla na konkurz.
Počas celej prvej série som bola v Stratforde.
Hrala som každý večer.
V pondelky sme nehrali,
a tak som každý pondelok ráno sadla do auta
a išla som nahrávať X-Menov.
Povstaň, hmla, a odvráť nášho nepriateľa z jeho cesty.
Storm, tvoja vládkyňa, ti to prikazuje.
Vtedy som natáčal seriál Kung-fu s Davidom Carradineom
a bolo to postavené na nás dvoch,
tak som pracoval 12 až 14 hodín denne
a X-Menov som nahrával doslova počas obedňajšej prestávky
alebo počas pauzy, ktorá bola na obed počas dňa.
Pokoj, Cyclops.
Od roboty aj kone dochnú, Jacques.
Jazdil som od štúdia robiť X-Menov,
no netušil som, že sa z nich stáva hit.
Z POPULÁRNEHO SERIÁLU! DOBRODRUŽSTVÁ X-MEN
Ľudia o nás hovorili
a postupne sme počuli, že ľudia to sledujú
a hovoria o tom aj fanúšikovia, ktorí normálne taký typ seriálu
či príbehu nesledujú.
Nevieš, čo si urobil.
Ešte si nič nevidel.
Postavy sú teraz už ikonické,
ale v tých časoch boli len
fascinujúcimi a komplexnými postavami
a mali zaujímavé dialógy.
Dialógy s hĺbkou,
ktoré by ste od animovaného seriálu nečakali.
Fénix bol mýtický vták, ktorého pohltil oheň,
ale vždy znovu povstal z popola.
Možno práve to fénix predstavuje.
Nádej, ktorá nikdy nezomiera.
Keď bol po piatich rokoch koniec,
nevedel som, čo so sebou.
Už som nemusel chodiť do štúdia dabovať ho.
Stratí sa z povrchu zemského? Čo sa deje?
Veľmi mi chýbal, pretože
on je ja.
Moja strhaná tvár sa nezmenila 100 rokov
a ty to vieš.
Bolo skvelé vrátiť sa k nemu.
Nerozmyslí si to len preto, že ho pekne poprosíme.
Ten chlap vyhlásil vojnu celej planéte.
Skončí sa to iba jeho smrťou.
Všetci sme boli nadšení.
O tom niet pochýb.
Nemyslím si, že existuje niekto, kto povedal: „Neviem.
„Prečo by sme to chceli robiť?“
My že: „Áno, rozhodne. Poďme do toho.“
Je to už dlho, priateľu.
Viete, čo je fakt super?
Je to to isté štúdio,
v ktorom sme nahrávali X-Menov v 90. rokoch.
Som Storm, vládkyňa živlov.
Vážim si to úplne iným spôsobom.
A čas, ktorý trávim v štúdiu,
si vážim a milujem o to viac.
Pustite toho chlapca, inak spoznáte môj hnev!
Milujem tieto veci.
Milujem túto postavu.
Milujem tento seriál.
Nech si len hromžia, lebo ja som vládkyňa bleskov!
Znovu som si pozrel seriál,
lebo som sa chcel uistiť, že si uctím
postavu, ktorá bola stvorená pred rokmi.
Pamätám si, že ma doslova začali zaplavovať spomienky.
Nik z vás nebol pri páde Genoshe.
Kto ďalší zomrie, profesor?
Jean? To sme už videli.
Pozrela som si pár epizód, napríklad „Príbeh Rogue“,
a môj hlas taký prirodzene je
a tak som si veľmi rýchlo spomenula.
A potom, keď som prvýkrát vošla do štúdia,
bola som trochu nervózna. Ja že: „Božemôj, mám to stále v sebe?“
A dve sekundy po tom, čo som otvorila ústa
a vyslovila prvé repliky,
som si povedala: „Áno.“
Je to ako obnosená kožená bunda, ktorú si oblečiete a sadne vám.
Bol si pomalší ako slimák v javorom sirupe.
Chyťme ho skôr, než ho tí záhadní chlapci znova presunú.
Je vtipné, že si pamätám svoje repliky.
Medzi moje najobľúbenejšie hlášky patrí napríklad:
„Si taký nervózny ako kocúr s dlhým chvostom
„v izbe s hojdacími kreslami.“
A predsa si tu.
Presne tam, kde chcel, aby si bol.
Cable?
Chris Potter, ktorý hral Gambita v pôvodnom seriáli...
Všetci sa upokojte.
Gambit sa vrátil.
...teraz dabuje Cablea, ktorý má masívnu rolu v tejto sérii.
To, čo viem, mi stačí.
Ten stroj mi zabil matku.
Musíme mať istotu, že nezabije nikoho iného.
Nie je trochu neskoro hrať sa na starostlivého otca?
Prestaňte, obaja!
Gambit mi bude chýbať, ale rád dabujem aj Cablea.
Veľmi sa teším z nášho smerovania.
Idem do boja či do cirkusu?
Čo si čakal? Čiernu kožu?
Máme aj mnoho skvelých nováčikov, ktorí oživia nové postavy
a dodajú nový dych postavám z pôvodného seriálu.
Volám sa Gambit. Pamätaj si.
Pre tento seriál
som dostal divný zoznam postáv s falošnými menami.
Myslím, že Gambit sa volal Johnny.
A vzorom bol Chris Potter ako Gambit.
A ja že: „No moment.“
Potom som prebehol všetky ženské a mužské odvolávky
a došlo mi: „Okej, toto sú X-Meni.“
Tak som sa trochu vydesil.
A pravdepodobne bolo hlúpe rozhodnutie uchádzať sa len o Gambita,
pretože som nikdy predtým nerobil kajunský prízvuk.
Teda, napodobňoval som ho
medzi kamarátmi na strednej.
„Si vrah alebo zlodej?“ Hovorievali sme aj „mon ami“.
Zastavili ste zloduchov, zachránili chlapca, vrátili sa celí.
Tieto beignets ma potrebovali viac ako vy, mon ami.
Chodil som na francúzštinu kvôli Gambitovi.
A toto je asi trápne priznanie,
ale mohli sme si vybrať mená.
A ja som si vybral Remyho, samozrejme.
A podpisoval som sa ako Remy LeBeau.
Mojej učiteľke to prišlo milé.
Ona si myslela, že „Remy Fešný“.
A ja že: „Áno, to som myslel.“
Nie že: „Chcem byť Gambit.“
Neverím, že hovorím tie repliky. Teším sa.
Mon ami, Gambit ťa mohol trochu viac šetriť
v Sieni hrozieb, n'est-ce pas?
Ale karty sú divoké.
Pomáhali by sme tu preživším, keby sme sa báli o vlastný život?
Záleží nám na iných. Ako väčšine ľudí.
Dostal som email, či nechcem prísť na konkurz na Charlesa.
PROFESOR X
Bol som celý bez seba,
lebo som veľkým fanúšikom pôvodného seriálu.
Som mutant. Telepatia. Čítam myšlienky.
Asi ich viem aj ovládať. Aj u iných.
Pamätám si prvé nahrávanie. Mal som pár pokusov.
A potom som sa musel na chvíľu zastaviť
a pozrieť sa na scenáristov,
producentov, kastingového režiséra a režiséra.
A povedal som:
„Neviete si predstaviť, aký som teraz šťastný,“
lebo vďaka tomuto seriálu som sa dal na dabing
a z veľkej časti aj na herectvo.
Tento seriál bol pre mňa veľmi dôležitý, keď som dospieval.
A kruh sa po 30 rokoch uzavrel.
Teraz som dospelý muž a môžem sa podeliť o tento krásny príbeh
so svojimi neterami a synovcami v podobnom veku.
Úplne mi to vyrazilo dych.
A som nesmierne vďačný, že som toho súčasťou.
Pomôž ľuďom pochopiť, že všetci sme iní a tým sme rovnakí.
To ste vy!
- Ste... - Magneto.
Nevyrastal som na pôvodnom seriáli tak,
ako väčšina mojej generácie.
Na konkurz na Magneta mi tím dal zoznam epizód.
Vraveli: „Toto je zoznam epizód, v ktorých je tvoja postava
„a ktoré by si si mal pozrieť.“
Tak som si pozrel čo najviac epizód,
aby som si osvojil seriál aj postavy.
Aby som poznal kontext.
Našiel som si Davida,
ktorý ho daboval v pôvodnom seriáli, a našiel som: „Bol to Kanaďan
„a hral aj v divadle.
„Mal podobné skúsenosti.
„A jeho hlas je rovnaký typ tenoru ako môj.“
Tak som si pomyslel: „Myslím si, že sa mu dokážem priblížiť.“
Nemal som v úmysle spôsobiť drámu či konflikt.
Okej, dokáž to.
Pusti Jean do svojej mysle, nech to potvrdí.
- Scott, nie. - Čo?
Aj keby boli jeho úmysly úprimné,
platí to len dnes, túto hodinu a minútu.
Veľmi dobre som poznala pôvodný seriál...
JEAN GREYOVÁ
...lebo 90. roky boli husté a bola to zábava.
Začalo sa to pre mňa konkurzom,
ako pre väčšinu profesionálnych dabérov.
Pošlú vám kópiu scenára a poviete si: „Bože, páči sa mi to.
„Ozaj rada by som to robila.“
Vložíte do toho celé srdce
a ak sa vám pošťastí, zapadnete do receptu, ktorý varia.
Sám si to chcel, Scott.
Nebojovali sme posledné roky za to,
aby sme konečne mohli pokojne žiť?
Tím si poradí.
Náš syn nás bude potrebovať viac.
Hlboko v srdci to vieš.
Veľmi si užívam túto postavu,
ktorá je veľmi komplexná, a to všetko
na pozadí obrích robotov a hrozných zloduchov.
A to, čo sa deje v X-Menoch v tejto sérii,
je dosť napínavé.
Testy nezmenia fakt, že ja som Nathanova matka.
Ja viem. Nikto netvrdí opak.
Len...
Profesor a Storm sú preč,
je tu Magneto,
je to ťažké pre všetkých.
Nevyrastal som s tým seriálom, takže som nepoznal postavy
tak ako deti v susedstve.
Rogue, profesor nám zveril
svoj sen o spolužití ľudí a mutantov.
Musíme byť v strehu, aj keď sa situácia zdá byť dobrá.
Bol som na konkurze na Scotta Summersa, Cyclopsa.
Hľadali úplne rovnaký hlas.
Som Cyclops. Som rozhodne dobrý.
Odviedol som dobrú prácu.
Ale Meredith Layneová, kastingová a hlasová režisérka v tomto projekte,
vedela, že to dám aj lepšie, a zavolala ma späť
s podtónom: „Ray, ber to vážne.“
Takže som to zobral veľmi vážne.
Začal som zisťovať, kto je táto postava, hľadal som klipy.
A Cyclops Norma Spencera
je niečo, čo som veľmi nepoznal.
Ale keď som začal sledovať pôvodný seriál
a hlavne dva dlhé rozhovory s Normom o seriáli,
počúval som ich, žral som ich
a zamiloval sa do neho.
Myslím si, že je to tragédia, že sme oňho prišli
tesne predtým, ako sa začalo na seriáli pracovať.
Myslím si, že by sa rád chopil šance byť so svojimi priateľmi
ešte raz.
A môj výkon venujem práve jemu.
Rôzne generácie majú svoj vlastný pohľad na Cyclopsa,
majú vlastné predstavy o tom, aký by mal byť.
A dúfam, že sa mi podarí potešiť čo najviac týchto ľudí.
Ku mne, moji X-Meni.
X-Men je príbeh o mutantoch.
Je to príbeh o vydedencoch.
O ľuďoch, čo chránia svet, ktorý sa ich bojí a nenávidí ich.
Ale títo mutanti, títo homo superiors,
ktorí sa vyvinuli ďalej ako homo sapiens, sú tiež ľudia.
Sú ľudia vo svojich srdciach, vo svojich dušiach.
Dokážu sa zamilovať. Cítia závisť.
Cítia ľútosť.
Cítia náklonnosť.
Je to vlastne neuveriteľne emotívny príbeh medzi postavami,
ktoré iskria, keď do seba narazia.
A to nielen v rámci živých akčných scén,
ale aj ľudských drám, ktoré sú za všetkými ich vzťahmi.
Ublížil si mi.
Ty mne tiež.
Nespočetnekrát.
Zas a znova.
No nikdy sme neopustili jeden druhého.
Páčili sa mi scenáre.
Dá sa na ne pozerať z toľkých rôznych úrovní.
A mytológia ma už od detstva veľmi zaujímala.
Takže som sa na tie postavy pozerala ako na archetypy,
ktoré boli skoro ako grécki či rímski bohovia či bohyne.
Tvoji rodičia nič netušia, však?
Akýsi druh solárnej energie.
Snažím sa ju spoznať.
Som vďaka nej silný. Fakt silný.
Vždy keď robím toto, pripomína mi to, že som odlišný.
Že im klamem.
Mám byť X-Man, Jubilee?
Nechcem byť ani sám sebou.
Scenáristi päť rokov odvádzali neuveriteľnú prácu.
A pokračujú v tom ďalej.
My...
sme mali sen.
Charles.
Áno. Sen, ktorý z nás robil rodinu.
A ako za ten sen, za každú rodinu...
sa oplatí bojovať.
Čo bolo zaujímavé, myslím si, že pre všetkých z nás,
čo sme vďační, že nás pozvali naspäť do seriálu,
že my sami chceme vidieť, kam príbeh smeruje,
pretože o 30 rokov neskôr existujú iné problémy,
iné aspekty spoločnosti,
ktoré snáď budú zakomponované do seriálu.
A uvidíme, ako X-Meni riešia veci, ktoré riešime aj dnes,
lebo to priláka nových aj starých fanúšikov.
Témy straty a odcudzenia, lásky a zlomeného srdca
sú témy, ktoré sa dajú adresovať
a pochopia ich všetci bez ohľadu na vek.
A myslím si, že v našej iterácii riešime omnoho temnejšie, realistickejšie
a ľudskejšie témy ako kedykoľvek predtým.
Nič z tohto tu by nebolo možné
bez pomoci vás, X-Menov.
Trajektória tohto seriálu sa nepodobala na žiaden iný seriál, na ktorom som robil.
Na úplnom začiatku
sme sa snažili striktne na 100 % držať originálu, akoby sa nič nezmenilo.
Toto sú úplne tí istí herci a znejú úplne rovnako.
Chráňte svojho pána!
Chlapče, na zem!
Erik!
A myslím si, že sme postupne prišli na to,
že typ a štýl hereckých výkonov,
ktoré boli rozšírené v animovaných seriáloch 90. rokoch,
úplne nesadne dnešným divákom.
Znelo to trochu, akoby sme sa snažili napodobniť čas,
ktorý už pominul.
A myslím, že bolo správne rozhodnutie ubrať
a ísť viac hereckým štýlom 20. rokov 21. storočia.
Takýto starostlivý prístup
som nezažil na žiadnom inom projekte, na ktorom som pracoval.
Všetky tieto zmeny nie sú nič nové.
My si vždy poradíme.
Neverme snom či svojim darom,
ale jeden druhému.
Je to duchovný nástupca, však?
Takže to, že ste sám fanúšikom,
poznáte východiskový materiál a môžete povedať:
„Myslím, že je to správne.
„Myslím, že aj divákom to príde správne.“
Či: „Scenár hovorí toto.
„Myslím, že toto si uctieva scenár.
„Scenár si uctieva komiks.“ Všetko do seba zapadá.
Ste pod veľkým tlakom, ale keď milujete to, čo robíte,
a keď milujete značku a východiskový materiál,
utíši to všetky ostatné hlasy.
Nevyzerá to dobre,
ale šťastie vždy praje nám X-Menom.
V 90. rokoch, keď boli scenáristi najatý na seriál,
o X-Menoch nič nevedeli.
A ja som vedel priveľa.
Takže to bola skvelá rovnováha,
pretože oni vedeli, ako písať skvelé charakterové drámy.
Ja som vedel všetko o tom, kto koho mal rád,
kto koho neznášal, čieho brata, sestru a tak.
A ja som to na nich vyvalil.
Toho času tiež dostali príručku Marvel.
Takže všetci spolu
sme boli schopní dať dokopy skvelé príbehy
a mali sme pocit, že sme zachovali podstatu, ktorú fanúšikovia milovali.
A potom sa mohli ponoriť do mytológie aj bežní ľudia
a užiť si seriál.
Ako povedal Archimedes, keď objavil princíp výtlaku:
„Heuréka.“
Robili sme na akčných seriáloch
a dôraz v nich bol skôr na deji a akcii.
A my sme pred každou epizódou
začali premýšľať, o kom tento príbeh bude
a ako môžeme tú postavu viac otvoriť?
Ako by sme mohli vytvoriť najhlbší a najintenzívnejší príbeh o Storm či Rogue?
Začali sme o nich uvažovať ako o dospelých ľudských bytostiach
a až potom ako o ľuďoch so superschopnosťami.
Bola som oddaná X-Menom už od malička,
nikdy som si nedopriala život mimo práce.
A ak sa pozriete na každého X-Mana
v hlavnom tíme animovaného seriálu X-Men,
každý z nich bol najlepší v ovládaní tej šialenej a úžasnej superschopnosti,
ktorú mal.
Ale tiež im spôsobovala najhlbší smútok.
Rogue má šialené schopnosti,
no keby ste jej dali Wolverinove schopnosti, mohla byť šťastná,
lebo by sa mohla dotýkať ľudí.
Nemusela by vytiahnuť pazúry, keby nechcela.
Príbeh Rogue by bol iný.
A keby sa Wolverine nemohol dotýkať ľudí, fajn, šiel by žiť do lesa.
Všade dobre, doma najlepšie.
Cyclopsovi sa nemôžete pozrieť do očí.
Je to čestný chlap, ktorý vždy chce urobiť správnu vec
a má štít medzi sebou a celým svetom.
Takže aj keď všetci z nich majú akúsi „hustú“ schopnosť,
tá však stelesňuje ich najsmutnejšie a najstrašnejšie pocity.
Jedni tvrdia, že sú monštrá,
iní, že hračky prírody,
ale po celej planéte sú známi ako mutanti.
To, aký bol seriál úspešný, sme zistili
možno dva či tri roky dozadu,
keď nás pozvali na niekoľko Comic-Conov.
Bol som na letisku, letel som na jeden z Comic-Conov,
a musíte prejsť cez colnicu v Kanade, aby vás pustili do Spojených štátov.
Americký pohraničiar sa ma opýtal, že kam ideme.
Povedal som mu názov mesta
a on na to: „Kvôli čomu tam idete?“
Ja že: „Idem na Comic-Con.“
On že: „Comic-Con?“
Ja že: „Áno, som jeden z hostí. Som jeden z X-Menov.“
A on začal spievať zvučku.
Povedal som mu, že ja som hral Beasta.
A bol celý nadšený.
Som modrý, no červenám sa.
Bol to pre nás všetkých akoby návrat domov,
bolo skvelé všetkých vidieť po 25 rokoch.
Pre nás všetkých je to šanca na zbližovanie sa.
Išli sme aj do Walesu, pre Kristove rany.
Toto je super.
Najlepšie na tom je vidieť šťastné tváre ľudí.
Keď sme prišli do LA, bola som aj v LA, svätý bože.
Vtedy sme zistili,
ako veľmi to zmenilo životy mnohých ľudí.
Vošiel som do oddychovej zóny v Los Angeles na tom zraze
netušiac, koľko je tam divákov.
Potom nás pozvali na javisko, ohlásili nás
a vyšiel som z oddychovej zóny spoza opony na javisko.
A potom tam bolo, v tom kongresovom centre,
podľa mňa asi niekoľko tisícok ľudí.
Tlačili sa, stáli tam.
Bolo to pre mňa ohromujúce.
Ľudia mi prišli povedať, že som im spríjemnil detstvo.
V sobotu ráno nebolo pre nich v telke nič zábavnejšie.
Ľudia prišli a rozprávali o tom, ako im postava Rogue,
postava Gambita či Wolverina
vyslovene pomohla
v istých situáciách, keď boli malí.
Napríklad deti, ktoré boli možno nízke alebo šikanované.
Keď videli Wolverina, ktorý si nenechal skákať po hlave,
deti v tom videli niečo,
čo mohli zapracovať do svojho sebavedomia.
Ja sa pred nikým neschovávam, decko.
Svoje bitky si bojujem sám.
Ľudia k vám prídu a povedia: „Spríjemnili ste mi detstvo.“
Ďakujem vám. Veľmi pekne vám ďakujem.
Je úžasné to počuť.
Mysleli sme si, že tvoríme iba zábavný program.
Aj keď to občas bolo veľmi aktuálne a zmysluplné,
nemysleli sme si, že dokážeme zasiahnuť ľudí
na takej emocionálnej úrovni.
Sme Kanaďania. Väčšinou sme pokorní
a boli sme zaskočení a unesení
faktom, že naše dielo malo taký efekt na toľkých ľuďoch.
A dodnes sme.
Radi spoznávame svojich fanúšikov a veľa to pre nás znamená.
Vždy ďakujem fanúšikom, že podporujú seriál
a podporujú tohto fanúšika, aby sa seriál dostal do vysielania,
aby som všetkým ukázal, že sa dá vytvoriť aj niečo sofistikovanejšie
než to, čo sa tvorilo v 90. rokoch.
Nepohŕdajte deťmi, oslavujte ich.
Najprv uvidia explózie a laserové lúče
a podobné veci.
Ale keď sledovali reprízy, objavovali dospelácky podtext,
ktorý sme sa tam snažili vložiť, a fungovalo to.
Prečo nás neznášate?
Čo sme vám kedy urobili?
Narodili ste sa.
Odveďte ju.
Neskákali by ste, keby som nemala zviazané ruky.
Pre mňa bola pôvodná séria najlepšia verzia X-Men.
A do istej miery by som bol rád, keby aj tento bol pre ostatné deti,
dospelých a tínedžerov
miestom, kde vidia samých seba a svojich X-Menov.
Lebo každá generácia má svoju verziu superhrdinu
a je mnoho mladých deciek, ktorí nepoznajú X-Menov tak ako ja.
A keď ich uvidia v tejto forme,
dúfam, že sa budú tešiť tak ako kedysi ja.
Už nemusíte žiť v temnote.
Už nie ste vydedenci.
Detské programy majú občas tendenciu
vytvoriť idealizovanú verziu života dieťaťa,
ktorá je izolovaná od traumatického skutočného sveta.
Vieme, že to tak nie je.
Nebolo tomu tak ani v 90. rokoch, keď som seriál sledoval,
a rozhodne to tak nie je ani dnes,
keď každý má prístup k internetu a sociálnym médiám.
Deti vidia svet okolo seba.
Vidia rasizmus v našom svete.
Vidia environmentálne katastrofy.
Spoločenské nepokoje.
A myslím si, že tento seriál je miestom, kde deti
môžu vypustiť túto emóciu,
aby mali pocit, že nie sú izolované a samy,
aby sa vyrovnali s úzkosťou.
To je niečo, čo všetci zdieľame
a rovnako ako X-Meni to spolu zvládneme.
Najsilnejšia vec na príbehoch superhrdinov,
či už je to sci-fi alebo hororový príbeh,
je to, že nám umožňujú dívať sa na ľudské príbehy
a pozrieť sa na ich zložité časti spôsobom, že ľudia sa necítia byť cieľom.
Pretože to nie je o tejto konkrétnej skupine.
Je to o superhrdinoch. O mimozemšťanoch.
O nadprirodzene. A tak.
Takže veľa z týchto vecí môžeme riešiť
spôsobom, ktorý nemusí nutne vyvolať v ľuďoch pocit,
že si ich znepriateľujete alebo ich kritizujete.
Môžete to urobiť tak, že to ľudia budú pozerať a povedia si:
„Riešia veci, ktoré som riešil aj ja.“
Alebo poprípade, dúfam:
„Zdá sa, že sa takto správam aj ja
„a asi by som sa nemal k ľuďom takto správať.“
Osud nám síce nepraje, ale ak budeme spolupracovať,
môžeme zachrániť ľudstvo pred vyhynutím.
Myslím si, že tieto príbehy dokážu krásne spojiť deti a dospelých,
ktorí môžu cez ne riešiť svoje veci, viete?
Aj keď sú to fantastické príbehy, stále sú to ľudské témy.
Démoni sú iba odrazom našich obáv a hanby.
Potrebujeme hrdinov viac, než sme kedy potrebovali.
A myslím, že tentoraz budeme musieť kopať do hĺbky
a nájsť nášho vnútorného hrdinu, osobného hrdinu, ktorého nosíme vo vnútri,
aby sme spravili to, čo je správne pre nás,
pre druhého, pre planétu.
To je univerzálne.
To je univerzálne posolstvo.
Platí po celé ľudské dejiny,
pretože počas celých dejín existovali problémy krajín,
národov, rás, pohlaví,
ľudia sa snažili o rozdelenie,
keď by sme mali práveže spolupracovať.
V minulosti som urobil veľa chýb.
To aj ja, pamätáš?
No X-Meni ma aj tak prijali.
Na druhej strane, ja som si ich dôveru nevyžiadala,
ale zaslúžila.
Je to seriál o tolerancii.
Keď chcete začať dialóg, aby ste k niekomu prehovorili,
aby ste si ich vypočuli,
nemusíte s nimi nutne súhlasiť, však?
Stačí si vypočuť tých ľudí a pochopiť, akí sú,
aby ste s nimi komunikovali tak, ako to oni potrebujú,
a potom si možno vypočujú váš názor.
Charles Xavier mi odkázal svoj veľký sen
a nežiada si, aby ste prijali môj druh a milovali ho ako vlastný.
Ale aby ste prijali fakt, že toto je svet nás všetkých
so spoločnou budúcnosťou
a že môj druh, ako ten váš, má právo v ňom žiť.
Páči sa mi fakt, že X-Meni reprezentujú toleranciu,
neznášanlivosť, predsudky, nájdenú rodinu,
kmene, sebaprijatie vo svojej značke.
V tomto seriáli sa nesnažíme ničomu z toho vyhýbať
a myslím si, že to robíme dobre od prvého dňa.
Dúfam, že presne to si ľudia odnesú.
Ústup, tím.
Nesmieme sa vzdať.
Nie, Rogue.
Musíme spraviť to, čo sme ľudstvu hovorili roky.
Zmieriť sa s budúcnosťou.
A prijať ju.
A potom tiež...
Niečo také.
Preklad titulkov: Peter Sirovec