- Începem să filmăm? - Să-i dăm drumul!
E luni dimineață. Haideți!
Ador Deadpool 1 și 2!
REGIZOR
Mereu mi-au plăcut filmele Marvel.
Și să-mi dezvolt anumite calități ca realizator de film în UCM,
cu acest personaj și această franciză pe care o iubesc așa de mult,
a fost o ocazie de care am profitat.
PIERCINGUL LUI PETER
Acest film mi-a pus în față subiecte,
teme și tot felul de gânduri, pe care nu le mai avusesem niciodată.
Așa că, îți mulțumesc pentru asta, Deadpool.
Este destinul,
pentru că acum un deceniu, pe platoul de filmare Pumni de oțel,
Hugh Jackman m-a întrebat
dacă îl știu pe Ryan Reynolds.
Și i-am spus: „Nu. Cred că e canadian, ca mine.”
Și mi-a spus: „Dacă lucrezi o dată cu Ryan,
„nu te mai oprești niciodată.”
- Mă bucur că suntem filmați. - Da!
Lecție de mers.
Sincer, Hugh Jackman s-ar putea să fie profet cu jumătate de normă,
pentru că, de când am început să lucrez la Eliberează-l pe Guy cu Ryan,
a existat o oarecare frăție și un sentiment comun
că vrem să facem filme distractive,
înțelegând că sunt făcute să fie distractive.
Noi credem că pot fi amuzante și tematice
și, la final, pline de căldură într-un mod care să ne permită
să plecăm din cinematograf simțindu-ne mai bine
și poate mai plini de speranță decât atunci când am intrat.
Mă gândesc că Shawn și cu mine suntem ca niște alge în apă.
Mereu ne mișcăm împreună.
Îmi este cumva un suflet-pereche creativ,
pe care mi-aș fi dorit să-l fi cunoscut mai devreme
și știu că și el simte la fel
și avem o etică și ritm de lucru similare.
Suntem și foarte norocoși că putem să ne completăm reciproc cumva.
Filmele ca acesta sunt cu adevărat vizionare.
Ryan și cu mine am trecut de la uimitoarea chimie pe care am avut-o
în Free Guy direct la Proiectul Adam.
Și, când filmam Proiectul Adam,
Ryan mi-a spus: „Știi, nu cred că fac Deadpool 3
„dacă nu-l regizezi tu. Ce spui?”
Eu am zis: „Bine.”
Iar el: „Știu că va trebui să te conving.”
Eu zic: „Nu trebuie, sunt de acord.”
Prima zi.
ÎN CULISELE DEADPOOL & WOLVERINE
Cred că mulți fani așteaptă răbdători…
PRODUCĂTOR
… dinainte ca personajul să revină acasă la Marvel Studios.
Și, când s-a întâmplat, am petrecut mult timp lucrând cu Ryan
pentru a veni cu cea mai bună idee.
Ryan Reynolds este o mașinărie de idei.
E aproape total responsabil pentru aducerea personajului pe marele ecran.
El a crezut în personaj când foarte mulți se îndoiau,
într-o perioadă foarte dificilă pentru filmele Marvel.
Și a creat ceva cu totul unic.
Era un ton diferit. Știam că va fi diferit.
Nu mai văzusem așa ceva.
Portretizarea lui Deadpool e perfectă!
Ăsta pare promițător.
După Deadpool 1 și 2, așteptările sunt mari,
și vrem să continuăm să fim mai buni în tot ce facem.
GREU DE OMORÂT
Cred că asta am arătat la începutul proiectului.
Cred că Ryan avea 19, 20 de idei odată.
Bine. Păi…
Nu mai am ași, alună.
Adică, le prezentam ca filmele începătorilor.
Nu glumesc. Ca un film Marvel cu buget redus…
CINA MEA CU DEADPOOL
… fără acțiune, dar cu un costum Deadpool.
Am prezentat de mărime medie, mari, mici, tot felul de lucruri.
Așa că, am simțit ca și cum eu conduceam totul,
și nu i-am învinovățit pe ei, ci pe mine.
Pentru că sunt canadian.
Scoate numele țării mele din gura ta!
Îmi verificam notițele zilele trecute.
Au fost niște idei nebunești.
La un moment dat, vorbeam despre un remake al lui Thor 2
până la jumătate, cu Deadpool în el, și apoi mergea în alt loc.
Am avut și extravaganța scenelor șterse din Deadpool.
Voiam să arătăm că a fost în UCM tot timpul.
Doar că nu i s-au văzut scenele. Erau toate în camera de editare.
Încercam să ne dăm seama de motivul pentru care făceam filmul.
Hugh Jackman ca Wolverine era îndeajuns…
COSCENARIST
… toată industria filmelor cu supereroi e făcută așa,
pentru că interpretarea din X-Men le-a arătat tuturor
că, dacă iei aceste personaje în serios și le pui pe ecran,
așa cum sunt admirate și descrise în lumea benzilor desenate, funcționează.
Te cunosc, tinere?
Nu. Dar eu te cunosc.
Toată lumea mă cunoaște.
Sunt Wolverine.
Nu cred că am înțeles pe deplin ce însemna pentru întreaga lume.
Nu am fost fan al benzilor desenate în copilărie.
Nu auzisem niciodată de X-Men.
Și, cumva, mă bucur că nu auzisem.
L-am abordat pe Logan ca pe orice alt personaj.
Da, ieșeau gheare din el, se putea vindeca singur
și avea o freză cam nebunească.
Dar pentru mine era doar un personaj pe care-l jucam.
Port costumul ăsta.
Și asta înseamnă multe lucruri, dar, în primul rând,
înseamnă că sunt X-Man.
Wolverine e un fel de arhetip al lui Clint Eastwood.
E foarte economic la vorbă, și vorbește doar dacă trebuie,
se exprimă prin violență.
Ești gata să te calmezi?
Ca actor, e ca un briceag elvețian.
Hugh poate să pivoteze în moduri ciudate și minunate.
Costumul ăsta e tot ce am să-mi amintească cine erau.
Și ce am făcut.
Foarte devreme în procesul istoriei Deadpool
ne-am gândit că ar fi grozav să-l unim cu Wolverine.
Dar când nu se întâmplă în câteva filme,
și apoi îl omoară pe Logan, începi să-ți pierzi încrederea în ideea asta
și nu o mai consideri o posibilitate reală.
Chiar m-am gândit când am terminat Logan
că sunt foarte mândru de film, de ceea ce am creat.
Și am vorbit serios când am terminat.
Voiam doar…
Să elimin tot ce am simțit în 20 de ani de personaj.
Am vrut să pot transmite povestea asta fanilor, pentru mine.
Apoi, pe 14 august 2022,
conduceam către plajă,
iar în minte mi-a venit un gând:
„Ce faci mai departe, Hugh?” La asta m-am gândit.
Nu legat de muncă, ci de viață.
Și a venit un fulger: „Vreau să joc în Wolverine-Deadpool.”
Îmi pare rău, Ryan. Așa văd eu titlul, apropo.
Să le dăm oamenilor ce-au venit să vadă!
Și eram disperat să-l sun pe Ryan,
pentru că știam că el și Shawn lucrau la ceva.
Nu știam când filmau.
Era liniște la capătul celălalt al firului.
I-am spus: „Dacă mă vrei, vreau să fac filmul ăsta.
„Instinctul mi-o spune.”
A fost literalmente destinul.
Simțeam că astrele se aliniau
pentru c-am spus: „Sunt pe cale prezint varianta finală
„a acestui personaj și a filmului.”
Și am prezentat un film în care improvizam.
Nu eram pregătit.
Și povestea de bază era cea de acum.
Deadpool și Wolverine. Îți imaginezi?
Distracția.
Haosul.
Bănetul.
Mereu i-am spus lui Hugh
că a avut unul dintre cele mai bune finaluri ale oricărui personaj fictiv.
Și i-am spus că este uimitor ce a reușit să realizeze în Logan,
pentru că asta vrem să facem cu Robert Downey Jr. în Endgame,
să-i oferim acestui personaj fictiv incredibil un final uimitor.
Logan?
Tipul cu furculițe în loc de mâini?
Wolverine ăla?
Evident, era o schimbare importantă.
Dar tocmai spusesem: „Mă bag”.
Pentru că îi cunosc pe Ryan și pe Shawn.
Respectă atât de mult moștenirea și fanii,
iar eu n-am lucrat niciodată la ceva la care oamenii să fi muncit mai mult
pentru a proteja integritatea lui Wolverine.
Respect foarte mult Logan ca film.
De fapt, e unul dintre puținele momente din viața mea când am ieșit de la un film,
am sunat regizorul și l-am implorat să ia prânzul cu mine.
Și asta, pentru a-l întreba pe James Mangold
ceva ce pentru mine înseamnă
top cinci, poate top trei cadre finale din toate filmele.
Când Laura ia crucea și o pune pe o parte
și devine un „X”, m-am gândit că era perfect.
Mi se face pielea de găină când mă gândesc la scenă.
Și, totuși, facem Deadpool.
Deadpool este definit prin subversiune și îndrăzneală.
Și dacă prima scenă din Deadpool-Wolverine
este ultima scenă din Logan?
Apoi am început să gândim:
„Să zicem că facem așa. Ce facem cu mormântul ăla?”
A fost unul din acele momente
în care mi-am zis: „Trebuie să fim siguri că ne iese!”
Cum facem chiar și lucrurile alea mici să fie grozave?
„Salve, amice!
„Nimic nu m-ar aduce mai repede la viață
decât o geantă mare de cash de la Marvel!”
Și pe mine, Hugh.
Bun-venit la mormântul lui Logan!
Suntem în Black Park, în Regatul Unit.
Este iunie, 2023.
Și azi începe prologul deschis.
Suntem pe Zoom, Ryan și cu mine suntem în biroul meu din New York.
suntem cu Wernick și Reese în LA,
și cu scenariștii care au scris primele două filme Deadpool.
Iar Ryan spune: „Mă urăsc pentru ideea pe care o voi prezenta.”
Chiar mi-ar prinde bine ajutorul tău acum.
„Ar trebui să-i folosesc corpul ca pe o armă.”
Tare!
Odată ce-am avut conceptul pentru această secvență,
ne-am gândit: „Ce presupune fizic această scenă?
„Care sunt mișcările?”
Una dintre primele persoane angajate în acest film a fost Alex,
a fost cascador în Deadpool,
cascadorul principal din Deadpool 1.
Știam că e un geniu coreografic.
Poate face mișcări fizice
uimitor de grațioase și pline de imaginație.
Și am simțit că acum era ocazia
să dăm o șansă unui tip super talentat.
Cucu-bau!
Fiți gata și dați-i drumul!
Vrei să descrii procesul?
- Primul pas se numește „stuntvis”. - Da.
Echipa de cascadori se joacă cu ideile,
- … le filmează pe un mobil. - Da, exact.
Și așa incubăm creativitatea într-o secvență de acțiune.
Deci, pentru tine care a fost primul pas?
Primul pas a fost să mergem la un magazin,
să cumpărăm mai multe schelete,
să le desfacem, să le analizăm pe jos.
Cum omori pe cineva cu diferite părți ale scheletului?
Am încercat să fac scheletul întregului corp mai întâi.
- Da. - Să văd cum se desface.
- Așa… - Apoi, am luat fiecare os
să vedem cum îl folosim.
Apoi, iau un tip
și începem să coregrafiem diferite mișcări.
Asta a fost la început.
Sunt sigur că acum, editorul a ceea ce urmărești
va tăia până la prima cascadorie a lui Alex,
în care poartă un costum roșu ca de Deadpool.
Acolo am început să avem
sentimentul acțiunii imaginative, violente, sângeroase, dar și comice.
Tăiați!
Începutul filmului trebuia să fie filmat.
Nu voiam să ne jucăm cu asta la editare.
Vrem să fie pe rolă.
Deci, dacă putem face asta pe bune, s-o facem!
Departamentul de efecte speciale a pus zăpadă într-o pădure întreagă
și am filmat-o efectiv.
E o imagine epică, nu?
E o scenă la care am lucrat săptămâni întregi
ca să ne iasă, era o filmare de 360 de grade,
în care Alex era în mijloc,
luptând cu 14 agenți AVT în timp ce intrau în scenă,
cu camera pe o platformă de mare viteză.
Am săpat o groapă uriașă, am îngropat camera în pământ,
am acoperit totul, și apoi am lucrat în jurul acestei camere de mare viteză.
Ideea era să filmăm ca o scenă unică.
În timp ce camera se învârtea, toate luptele și mișcările
trebuiau să reacționeze la acea cameră în acele momente.
A fost o filmare foarte complicată și dificilă.
Au fost 25 de cascadori timp de două săptămâni.
Și cred că i-am omorât pe toți de cel puțin două, trei ori.
Adică, a fost măcel.
Nu cred că trebuie să mai fie brutal.
Ce-ar fi să lovim în cap?
Ryan a făcut o mișcare grozavă, a luat craniul,
s-a întors și l-a lovit.
Așa, am făcut o scenă frumoasă în pădure,
și erau cadavre împrăștiate peste tot.
Parcă începeam Salvați soldatul Ryan pe Plaja Omaha.
A fost o nebunie.
E super tare!
Gata! Înapoi la treabă!
Ryan mă avertizase
că, pentru această franciză,
mai ales când ești la al treilea Deadpool,
după două Deadpool foarte bune,
standardul e mai ridicat ca aproape niciodată în vreun film.
A zis: „Doar te avertizez. Nu e un film obișnuit.
„Nu e nici măcar ca un film obișnuit, uriaș.”
Pentru că într-un film Deadpool, trebuie să ai o scenă grozavă,
iar după ea, în orice alt film treci mai departe, dar aici
nu mergi mai departe.
Trebuie să faci scene mai bune, mai amuzante.
Dacă e una singură amuzantă…
Nu vrem doar o scenă, două, nu?
Am urmărit necontenit asta.
N-am renunțat niciodată, nici în mixajul de sunet.
Ziceam: „Poate putem schimba…”
„Să ne oprim și să ne gândim la asta și…”
Și așa a ieșit filmul așa cum este și îmi place.
Singurul lucru pe care l-aș spune este că atunci când…
„Mă regenerez?”, aș…
Știu că e cam ciudat. Las-o în aer,
ca cea mai incomodă pauză dintotdeauna.
Da, unu, doi…
E neobosit.
M-a avertizat că va fi neobosit și așa a fost zilnic pe platou.
Și fiecare moment din sala de montaj.
Sau când am primit o linie melodică de la Rob Simonsen
și am schimbat cornul francez într-un trombon.
Vorbim despre micro-ajustări, o schimbare la o glumă,
un cuvânt care o face din amuzantă în șocant de amuzantă.
Poate o fac să se întoarcă la mine.
Nici nu contează linia, doar contactul vizual puternic…
Vrei s-o faci iar?
- Nu vreau, dar vreau. - Foarte bine.
Bine, dar vrei.
Dacă nu poți fi responsabil,
poate nu meriți unicornul ăsta mic.
Așa că, am luat mănușa și mi-a plăcut s-o port,
dacă asta faci c-o mănușă.
Da!
Mai tare decât am visat vreodată!
Efort maxim!
Cred că există niște pietre de temelie pentru un film Deadpool, nu?
Tonul este prima. Stilul de umor e alta.
Pegging-ul e ceva nou pentru Disney, prietene.
Folosirea ocazională a naratorului,
folosirea celui de-al patrulea perete, direct în cameră.
Suge-o, Fox!
Mă duc la Disneyland.
- Foarte bine! - Al patrulea perete.
Și îmi place unde lovești cu capul acum,
nu la sfârșit.
Da, adică…
Amuzant, au fost momente când Ryan spunea:
„Nu știu dacă ar trebui să mai facem asta.”
Iar eu: „Trebuie să vorbesc cu tine nu doar ca prieten,
„ci ca public, fan al filmelor Deadpool.”
„Dă-mi ceva din ce iubesc, omule!”
Obrăznicuțo!
Îmi place la nebunie!
„Fă-o diferit,
dar nu total necunoscut.”
Încerc să ating acel echilibru între ce se așteaptă și ce e îndrăgit,
prin inventarea noului.
O să-ți dau ce ți-ai dorit mereu.
Miros în ce calci.
Puterea din Universul Marvel se va schimba pentru totdeauna.
Și ne uităm la Deadpool. Lucrurile devin tensionate.
Trei, doi, unu. Filmăm!
Când lucrezi cu Shawn și Ryan,
e minunat să vezi oameni pe care i-ai admirat de departe
și îi vezi la muncă.
Și e minunat să-i vezi atât de prompți
și amuzanți fără efort, rapizi și adaptabili.
Ryan îl știe pe Deadpool atât de bine, că, dacă-i propui o idee,
uneori o pune în practică ca Deadpool.
Katane de adamantiu!
Nu era nevoie.
Știi, aterizez aici. Poftim!
Eliberează-te,
absoarbe toată chestia aia.
Simți că Deadpool a preluat conducerea.
Eu o să întreb: „De ce plângea Thor?”
- Apoi, mă ignori și continui. - În regulă.
E o atmosferă uimitoare!
Totul e planificat incredibil de meticulos,
și, odată ce ai acel cadru securizat,
ai spațiul necesar pentru a juca și a face glume proaste,
ceea ce Ryan și Shawn fac atât de bine.
Singurul lucru copilăresc și prostesc
pe care nu vreau să-l folosesc e: „Doamne!”
- O, Doamne! O s-o spună. - La dracu'!
- O s-o spună! - Ce anume?
Răzbunători, adunarea…
- Aprinde-te! - Scuze, ce?
Pentru că Ryan și cu mine suntem în al cincilea an de colaborare,
de multe ori în mijlocul unei scene, spun: „Hei, Ry, poți…”
Și el: „Da, pentru că… Da.”
Și știe ce voiam să spun.
Ryan, arată-mi gestul. Corpul ăla…
Da, mulțumesc!
Pleacă un moment împreună și vorbesc…
Apoi se întorc și mă fac să râd.
E greu să încerci să nu râzi pe platou,
pentru că e diferit de fiecare dată.
Canadienii se presupune că-s drăguți!
Încă o izbucnire ca asta și întorc mașina!
Doamne, ce nesimțit ești!
E „gubernatorial”? E un cuvânt derutant.
Tăiați!
E distractiv să faci parte din asta, dar și intimidant.
O să folosesc micul tău disruptor temporal și o să distrug universul ăsta
și pe următorul, și pe următorul…
până ajung în Cronologia Sacră
ca un cățeluș mâncător de spaghete.
Va fi amuzant dacă nu știe să mănânce spaghete.
Deci, face cam…
Sau…
Înseamnă să știi ce să faci și când.
Când să spui: „Bine. Hai să nu facem gluma asta aici.”
Sau: „Aici trebuie să fie un ritm mai sincer.”
„Hai să lucrăm la relația dintre acești doi oameni!”
Logan…
în Vid poți fi ceea ce ești.
Vreau doar să fiu liber.
Eu și Ryan ne gândim
la ce face inima să râdă.
Știu că fac o glumă din orice, dar îmi pasă.
Vreau să contez. Trebuie să-i arăt iubitei asta.
Vreau să contez.
Wade n-a fost niciodată genul eroului salvator.
După cum chiar el spune, trădează oamenii pentru bani.
Dar uneori face ce trebuie în ciuda lui însuși.
Dar am avut gânduri mari pentru Deadpool & Wolverine,
și gânduri de salvare a lumii.
Și, totuși, lumea lui Wade e formată din nouă oameni.
Au fost câțiva ani grei.
Nu v-am văzut de ceva timp.
Am trecut prin multe.
Dar sunt fericit.
Știți, și asta
se datorează fiecăruia dintre voi.
Încerc să spun
cât de mândru și de recunoscător sunt
să stau într-o încăpere
cu fiecare persoană pe care o iubesc.
Știam că filmul trebuia să aibă o miză.
O să pui capăt universului meu?
În felul tău de-a vorbi, da.
Și, dacă ești Wade Wilson,
miza nu e: „Fac un lucru nobil și salvez universul.”
Ci: „Fac lucrul pe care sunt obligat să-l fac,
adică, îmi salvez prietenii, pentru că prietenii mei sunt lumea mea.”
Deadpool își dă seama că trebuie să găsească o cale de a rezolva asta.
Crede că poate înlocui Ființa-Ancoră cu un alt Wolverine.
O fac.
Înțeleaptă alegere. Cronologia Sacră se bucură să te aibă.
Vorbeam despre a-l găsi pe Wolverine
și a-ți sparge nasul.
Logan.
În scenariu, găsim câteva variante Wolverine.
Să-mi trag una! Legendele sunt adevărate.
Când am pus totul laolaltă, aproape că voia să fie acest montaj.
Dar n-aveam suficiente piese pentru a-l face un montaj.
Apoi, i-am arătat lui Shawn la ce ne gândim.
Și, dintr-o dată, am zis
să luăm costumul maro și galben creat de John Byrne
și să-l punem pe Wolverine pe cruce,
să-l aducem pe Cavillrine,
pe bătrânul Logan.
Am impresionat niște fani de benzi desenate
aducând variantele Logan care au existat în timp.
Am ascultat dorințele fanilor.
Sprijinul studioului este de neclintit,
pentru că imaginea clasică creată de John Byrne
e costumul maro cu galben, cu gheare,
iar Hulk se vede în reflexie.
Deci, îl putem aduce și pe Hulk?
Marvel a fost de acord.
Atâtea idei salvatoare și gânduri
și colaborări au venit din toate părțile.
Nu contează a cui e idea.
Contează să o transformăm în cel mai bun lucru posibil.
Rege comic și precis al scurtmetrajelor.
Frumos. Dar, din păcate, zic pas.
Shawn și Ryan sunt și ei foarte conștienți
că, în astfel de situații, fanii vor
recreeri ale lucrurilor emblematice pentru ei.
Să îi facem să arate ca pe coperta pe care au văzut-o.
Deci, există un respect pentru materialul sursă.
Și apoi, în același timp, e ca și cum
l-am contrasta cu Huey Lewis, The Power of Love.
- Din Înapoi în viitor. - Exact.
Prin care au trebuit să treacă…
- Incredibil! - Propriul lor munte de apărat, dar…
Shawn i-a chemat pe Spielberg și Zemeckis.
Și rezultatul nemaipomenit pe care îl primim.
E o uniune frumoasă a culturii pop.
Arată promițător.
O să am nevoie să vii cu mine chiar acum.
Uite, doamnă, nu sunt interesat.
Paradigmele pentru Deadpool & Wolverine au fost marile filme cu doi eroi.
Adică, Cursa de la miezul nopții, Avioane, trenuri și automobile.
Cumva, e și Omul ploii.
E vorba despre doi oameni blocați într-o misiune,
care, în mod normal, n-ar alege să petreacă un minut împreună.
Acum trebuie să petreacă zile.
Unde ți-e masca?
E foarte greu să mănânc când o port.
Mie mi-e greu să mănânc când n-o porți.
Mereu am simțit că asta e o dinamică care ar fi foarte distractivă de jucat.
Mi se spune „Mercenarul Flecar”,
Nu „Mercenarul cu sfaturi înțelepte și oportune”.
Încă un cuvânt.
Știu că fanilor le-ar plăcea.
Guvernamental.
E o forță opusă grozavă pentru Deadpool.
La ce te gândești?
Mereu ne-am dorit un bărbat hetero perfect.
Și, totuși, n-aș spune că Wolverine e atât hetero
cât e…
E țicnit.
Bună!
- Doamne! - Tăiați!
Are un potențial înnăscut pentru ceva emoțional.
Cum evoluează relațiile, inclusiv cele care încep cu ură?
În lumea mea, ești…
Ești bine văzut.
Ei bine, nu în a mea.
- Nici pe mine nu mă prea plac în a mea. - Nu mai spune!
Stresul meu, ca scenarist al filmului,
a fost găsirea punctului sensibil din Wolverine,
care permite publicului să se conecteze cu un personaj
cunoscut de peste două decenii,
dar și să fac ceva diferit cu personajul,
care nu s-a făcut încă.
Pentru primul scenariu scris, Hugh ne-a trimis o notă vocală de zece minute.
Nu recomand trimiterea unei note vocale de zece minute cuiva.
Dar din mesajul lui Hugh reieșea
că era cel mai slab Wolverine făcut vreodată.
A fost un început grozav pentru noi,
pentru că nu ai doar cel mai rău Wolverine,
dar e unul care, în sfârșit, după 24 de ani, poartă costumul galben,
rătăcind pe platou ca amiralul Banana.
Ce te-a făcut să porți un costum real?
Al meu e roșu, ca să nu mă vadă sângerând.
Dar văd și cum galbenul ar fi util.
Când am luat costumul galben cu albastru, am știut imediat că va fi perfect.
Îmi făcusem griji degeaba.
Costumul,
în viața reală, spre deosebire de benzile desenate,
ar putea părea cumva desenat
sau pur și simplu exagerat sau ceva de genul ăsta.
Îmi amintesc prima zi în care Hugh și cu mine eram amândoi în costume.
Mergeam pe un podium în AVT,
și un domn, Billy Lawless,
care mă ajută zilnic să-mi pun costumul,
pentru că costumul e o ispravă a ingineriei,
când i-a văzut pe Deadpool și Wolverine pe podium,
și a spus că e cea mai tare zi din viața lui.
Și i-am zis…
I-am zis: „Ai un fiu, Billy!”
Și a spus: „Da. Numele fiului meu e Logan.”
Prima dată am făcut asta acum 24 de ani.
Serios?
Iar fanii cer asta de 24 de ani.
La naiba! Scuze.
Da, așa e.
M-am simțit fantastic!
M-am simțit mai ancorat, mai profund decât m-am simțit vreodată în 24 de ani.
Costumul a avut legătură cu asta, cred.
Crede-mă, puștoaico, nu sunt un erou.
Costumul ăla spune altceva.
Da. Îți place?
Am fost uimit că nu l-am încercat, nu ne-am uitat niciodată la el.
Dar când îl văd, în special cu masca…
Doamne sfinte!
Păstrezi ce e bun pentru ocazii speciale?
Pentru omoruri.
Simt mai mult ca niciodată înainte că eu, Hugh Jackman, mă pierd în personaj.
Există doar Wolverine.
Ascultă-mă! Este un Sabretooth, bine?
E de mult așa.
Nu-l poți învinge pe tipul ăsta.
Nu-l lovi în cap.
Nu vă jucați.
Noroc și Dumnezeu să te păzească.
Costumul e strâns, te trage în jos.
De fapt, în mod ciudat, e foarte bun pentru a face acțiunea,
simți un zvâc.
Dar mișcarea e greoaie. E greu să-ți ridici cotul,
e greu să ridici brațele.
Nu merge. Nu este grațios.
Dar… Cu cealaltă mână e și mai rău?
Este foarte aproape.
Am făcut câteva secvențe de acțiune bune aici,
una dintre ele a fost cea mai lungă din viața mea.
Suntem în minunatul Burnham Beeches.
Suntem în Marea Britanie și filmăm
ceea ce numim bătaia din dubă.
Ideea a apărut la început, după câte îmi amintesc,
în prima variantă a scenariului.
Ideea e că publicul se așteaptă la lupta cea mare
dintre Wolverine și Deadpool.
Dar dacă o facem într-un mod diferit?
Ce-ar fi să o facem într-o Honda Odyssey?
O să mă bat cu tine acum.
Chiar așa?
Shawn înțelege că trebuie să fii cu un pas înaintea publicului.
Ideile trebuie să evolueze,
să se schimbe și să evolueze.
Asta e unic la Shawn și Ryan.
Nu au idei fixe.
Dacă există un mod mai bun de a spune o poveste,
sunt deschiși la orice idee.
Nu știu cum un regizor, un producător sau un scriitor
sau oricine altcineva face ceva singur, pentru că ai nevoie de mult ajutor.
E prea mult să dai peste ea ca și cum ai ataca mașina?
Ca și cum ai izbi-o?
Ori o izbești, ori intri direct în ea.
E o parte din Wolverine căreia îi place lupta.
O parte din el nu e niciodată mai vie decât când se luptă.
Da, așa e.
Și nu-l deranjează o lovitură cu capul…
Da, poate că și asta.
Ca atunci când dă ritmul,
ca și cum „Violența e limbajul iubirii noastre”.
Când Shawn mi-a prezentat prima dată scena,
eram într-un avion.
Și chiar m-a filmat.
Era o filmare cu mine, o vedeam pentru prima dată.
Plângeam isteric.
A fost cel mai genial lucru…
Și mi-a plăcut scena ca protagonist.
O călătorie cu cea mai enervantă persoană din viața ta.
Și, în sfârșit, cedezi.
Abia am început.
Fiind evaluat drept interzis minorilor,
era o oportunitate să facem un film UCM
cu un grad
de subversivitate comică.
Pentru un film de acțiune, un film Marvel normal,
trebuie să anticipezi
câte lovituri cu capul
sau cât sânge poți vedea.
Apoi intri pe platou și e…
Este doar…
Tragi de chestia asta atât de tare, încât sari înapoi,
- … te rotești și eu o țin. - În regulă.
Apoi, picioarele mele trec prin trapă.
Toate dintr-o mișcare.
Alunecăm înapoi…
Sunt doi oameni care se bat, dar care nu pot muri.
E uimitor.
Odată ce-i dai capul într-o parte…
- Da. - … și faci așa,
iar eu văd semnul, opresc filmarea.
Va trebui să fii un picamer pe cinste!
Fiecare acțiune e atât de inventivă, unică,
amuzantă și brutală și orice altceva ce nu s-a mai văzut.
Și e atât de greu să faci asta!
Da!
Uimitor!
Voiam un răufăcător puternic
și vorbeam despre ceva nemaiauzit până atunci,
un mutant de nivel Omega.
Și despre Cassandra Nova, care e geamăna lui Charles Xavier.
Iar în acel moment,
mă uitam la The Crown cu Emma Corrin,
și m-am gândit: „Actrița asta e incredibilă.”
M-am dus în Anglia și am văzut-o pe Emma într-o producție de scenă.
Am ieșit la cină după aceea și am știut că ea era Cassandra Nova.
Nu am avut niciodată o rezervă, nici măcar o a doua opțiune.
Din fericire, Emma a acceptat.
Nu mă așteptam la asta.
Nu-ți face griji, n-o să te judec.
Nu sunt Charles.
Au spus: „Uită tot ce ai văzut sau auzit despre răufăcători.
„Nu-l trata ca pe un răufăcător.”
Îmi amintesc că prima referință pe care mi-a dat-o Ryan
a fost Christoph Waltz în Ticăloși fără glorie.
Nu trebuie să fie malefic pentru că poartă uniforma aia.
Uniforma o spune pentru el și e de zece ori mai sinistră.
Ești așa înfricoșătoare?
AVT-ul cu siguranță așa credea.
M-au trimis aici înainte să pot merge.
Asta am ales, pentru că am capul chel,
gulerul, ținuta de răufăcător și degetele astea alungite.
Sunt niște elemente foarte subtile,
eu asta cred.
Ce se întâmplă aici?
Totul este „malefic”.
E amuzant să fii imprevizibil.
E ceva neobișnuit care te face să te afunzi.
Johnny ne-a spus că ești o tâmpită megalomană nebună.
Cuvintele lui, nu ale mele. Chitită pe dominare și durere.
- Ai spus toate astea despre mine? - Nu!
Chris și cu mine avem un istoric
de a fi răufăcătorii în filme, iar el a fost foarte implicat.
Omule, e grozav!
Mi-am imaginat acest decor pentru el,
când Deadpool vorbește despre el ca cel mai bun bârfitor.
Nu eu. Știi, el vorbește prostii, o duce la extrem,
îl admir pe tipul ăsta.
Și în film, îți zici: „Stai!
„Dar el nu vorbește așa.”
Deadpool doar face ca altul să fie ucis, iar Deadpool e foarte bun la asta.
Nu e Chrisul meu favorit.
Așa că am scris asta pentru Chris.
Inițial, am scris-o ca să-l păcălesc, să-l manipulez pe Chris
să accepte.
„Dar mai e și scena asta.”
Apoi a fost foarte amuzant.
Mi-am spus că trebuie să fie în film.
Chris a fost de acord să facă filmul atâta timp cât scena rămâne în film.
Și nu-l învinovățesc deloc.
Dacă ultimul lucru pe care-l fac în mizeria asta de existență
e să-i dau foc târfei, tot n-aș muri fericit.
Doamne sfinte, fato! Ai înnebunit.
Exact, Wade, n-o să fiu fericit până
nu mă piș pe cadavrul ei proaspăt prăjit
și-i penetrez rămășițele carbonizate
în timp ce fac gargară cu ouăle lui Juggernaut.
- Uau! - Și mă poți cita!
Asta este ascunzătoarea eroilor.
Aici se ascund niște variante de eroi
și surprize din universul Marvel.
Unde suntem?
N-am idee, dar îmi place aici.
Fanii poate recunosc patul ăsta uimitor,
în care a dormit Hulk în Thor: Ragnarok în Sakaar.
Masa este de pe nava spațială a lui Carol din Marvels,
iar Ray Chan a făcut o treabă incredibilă cu acest spațiu.
Sunt atât de multe detalii!
Shawn și Wendy au spus: „Am vrea
să punem niște surprize pentru fani.”
Un lucru mi-a atras atenția.
DESIGNER DE PRODUCȚIE
O sculptură de șapte metri a Wandei,
care a fost folosită în Doctor Strange 2.
Fusese folosită într-un templu de vreo 10 de metri înălțime
și m-am gândit să o iau și să o pun în tavan.
Așa că, a devenit tavanul ascunzătorii.
Ne-am gândit bine unde doarme fiecare persoană,
care sunt lucrurile lor.
Trăiesc în Vid. Ce au găsit?
Uitați-vă la voi toți! Voi trebuie să fiți ceilalți.
Să-i văd pe eroi pe platou,
ei toți sunt eroi, a fost incredibil!
Am primit un mesaj de la Ryan.
Îmi spunea să-l sun.
Mi s-a părut cam ciudat.
Mă întrebam de ce m-ar suna el.
Mi-a spus că se gândea
să mă alătur echipei pentru acest Deadpool.
I-am zis: „Dacă poți aranja asta, da.”
Wesley e Blade pentru mine și a inaugurat o eră întreagă.
Eu m-am născut pregătit.
E un personaj pe care Wesley l-a creat în mare parte.
Și-a asumat riscuri atunci, ceea ce nu se făcuse încă.
A fost un singur Blade
și n-o să mai fie altul.
Da, moșule, bagă mare!
Simt că sunt câștigătorul de la radio
care a fost invitat în studio.
Îl joc pe Gambit de aproape 20 de ani.
Nu trebuie să-i ceri lui Channing Tatum să fie Gambit.
Channing încearcă să facă un film Gambit
de când încercam eu să fac un film cu Deadpool.
Am fost împreună la Comic Con în 2016
când Fox trebuia să facă acel film.
Dacă nu știi cum e să vezi…
M-am întâlnit cu Shawn de câteva ori ca să regizez Gambit
când eram implicat în proiect la Fox.
M-au sunat în legătură cu asta și nu-mi venea să cred.
M-am gândit că poate râd de mine
sau glumesc, a fost ca o glumă.
Aș fi făcut orice să apar pe ecran ca Gambit,
măcar o dată.
E minunat să mă întorc la Elektra.
Am jucat-o pe Elektra în 2004.
Așa că, nu pusesem mâna pe niciun sai,
în afară de a mă lăuda în fața prietenilor copiilor mei.
Adică: „Sunt ninja!”
Nu mai făcusem așa ceva de ani de zile.
Înjunghii. Și când fac asta, ne duc înapoi.
Aducerea Elektrei în lumea Deadpool a fost o provocare.
A fost minunat s-o văd pe Dafne Keen ca Laura, puțin mai mare, mai înțeleaptă.
Acum putem vedea cu adevărat ce înseamnă personajul Logan pentru ea.
Am crescut mare datorită ție.
Această Laura nouă, mai matură, mai bătrână
a fost foarte interesantă pentru că e încă intrinsec, natural,
acel personaj sălbatic, brutal,
dar, în același timp, acum e adultă
și își controlează mai bine emoțiile, într-un fel.
Nu mă face s-o regret.
Am impresia că, pentru că am jucat-o la o vârstă atât de fragedă,
e oarecum înrădăcinată în mine și a așteptat să iasă din nou.
X-23, tu ce zici?
Numele e Laura.
- Hai s-o facem! - Hai s-o facem!
Apropo, asta e cea mai nebună scenă dintr-un film
de benzi desenate dintotdeauna.
E pe cale să devină mai nebunesc!
N-am vrut să mă opresc ieri.
Toți erau obosiți. Dar nu voiam să merg acasă.
Nu voiam să scot costumul.
Nu m-am așteptat la costumul ăsta,
atunci când plănuiam să facem celălalt Gambit,
nu era încă în X-Men, deci, nu ar fi avut armura asta completă.
Apoi am decis că-l vom face
exact cum arată în benzile desenate.
Am ales poza, iar oamenii talentați din echipă au făcut totul.
Costumul ăsta e puțin diferit de cel de dinainte.
E mai puțin strălucitor.
Da, mai puțin sclipici.
Nu e la fel ca la celelalte.
Poate ăștia doi sunt șansa noastră.
Ca să fim amintiți.
Așa cum merităm.
Un final.
O moștenire.
Mulți supereroi poartă roșu, și, desigur, Deadpool e în roșu.
Culorile costumului meu sunt mai întunecate, ceea ce îmi place.
E un costum diferit, mult mai puțină piele.
Elektra era mai goală la mijloc,
de care… nu mai avem nevoie acum.
Nu este nevoie. Elektra are trei copii.
Toate personajele sunt foarte importante,
iar unele dintre momentele mele preferate din film
sunt cu tipii ăștia.
Și erau uimitori, pentru că aveam șase ore și jumătate
de lumină zilnic.
Îmi amintesc că stăteam cu ei în rulotă,
înainte să filmăm și le-am spus: „O să vă rog ceva ce aș…
„Mă simt obraznic rugându-vă,
„dar, dacă nu trebuie să mergeți la baie,
„puteți rămâne pe platou?
„Pentru că trebuie filmăm și să nu ne oprim!”
Și toți au fost incredibili.
Au rămas pe platou și erau pregătiți să filmeze
și să intre în acțiune într-o clipă.
Shawn și Ryan au visat la acest moment,
să ne unim toți ca să luptăm pentru ei
și să-i ajutăm să-și atingă țelurile.
E minunat să-i vedem pe Shawn
și Ryan entuziasmați că visul lor devine realitate
sub ochii lor!
- Tăiați! - Da!
Am așteptat atât de mult și vă sunt recunoscător.
Și a fost tot ce am visat.
A fost mai mult decât tot ce am visat,
de vreo 50 de ori mai bine decât am visat vreodată.
- Bună treabă! - Dumnezeule!
Suntem în Arena Omului-Furnică,
cum o numim cu afecțiune ascunzătoarea Cassandrei Nova.
Fortăreața ei. Complexul ei.
Acesta e un Om-Furnică uriaș,
pe jumătate îngropat în deșertul Vidului,
iar în brațele lui scheletale, Cassandra Nova și-a instalat tabăra.
Au construit arena, iar vehiculele funcționau.
Rampa se transformă în trepte, pe care le-am coborât prima dată.
Totul era acolo, funcțional. A fost uimitor!
„Chiar acolo, în amfiteatrul brațelor lui.”
Adică, platoul ăsta.
- Poftim? - Exact!
Complexul Cassandrei este
într-un schelet uriaș al Omului-Furnică.
Asta a fost o primă schiță a scenariului, a fost ciudat, arbitrar, aleatoriu,
cu totul deosebit, ciudat, mișto,
pentru că e o idee atât de ciudată, încât a rămas.
Evident, am început cu Omul-Furnică uriaș de la departamentul de costume.
Am scanat costumul și apoi am mărit armura.
I-am replicat costumul exponențial.
Doar ca să atragem atenția asupra arenei.
I-am prezentat ideea asta lui Shawn pe vremuri,
aproape ca atunci când Mad Max a intrat în Thunderdome-ul Tinei Turner
și toți acoliții ăștia țipau.
Avem cu ce!
Așa că, am construit o structură internă între brațe,
pentru a avea mai multe niveluri și cadre,
ca să trecem cu camera în spate
și să facă secvența finală din actul al treilea mult mai interesantă.
Este impunător!
Încă una.
Chiar și vehiculele.
Trebuia să vină cu un convoi de vehicule.
M-am jucat cu ideea că lucrurile sunt aruncate
sau deșertate în Vid, făcând un amestec
de vehicule Marvel, pe care le numesc variante
și pe care le schimb puțin.
Când ești regizor,
filmările sunt făcute în două moduri, din experiența mea.
Uneori, mergi pe platou
și cadrele devin grele și trebuie să te plimbi
ca să ți le imaginezi.
Alteori, când un platou e bogat în detalii, adâncime, textură,
ca acesta, cadrele devin ușoare.
Cel mai mare stres al meu de azi este să am timp să fac toate cadrele
care sunt inspirate de acest platou incredibil.
L-am construit pe bune
pentru că întreaga abordare a acestui film
constă în locații practice, construcții reale,
astfel încât voi să simțiți că vedeți și trăiți ceva real.
Pare o Kia.
Astăzi suntem pe New York Street.
Dar niciun film Deadpool nu declară că Deadpool locuiește în New York
și sunt multe cadre cu Vancouver.
Deci, asta e un fel de stradă urbană unde locuiește Deadpool.
Am construit strada aici, în spatele parcului Pinewood din Londra,
și sunt uimit de nivelul de autenticitate, de detalii.
De exemplu, sunt plăci de metal în stradă.
Nu e niciun motiv pentru asta, în afară de faptul că acele detalii,
mizeria de la marginea bordurii…
toate ne permit să simțim că suntem în acea lume.
Poate vă întrebați de ce am construit lumea asta.
Pentru că Wade locuiește într-un oraș nedescris din America de Nord,
iar noi filmăm în Marea Britanie,
dar și pentru că această secvență
pe care o filmăm în următoarele săptămâni
are întorsături de situație complicate și confidențiale din Deadpool 3.
Ne-am gândit că, dacă ieșim pe o stradă adevărată,
vom fi fotografiați.
Așa că, iată-ne aici.
Suntem gata. Atenție în fundal… Acțiune!
Pe acest platou, am fost oarecum înghesuiți în singurul spațiu disponibil.
Asta a dictat suprafața pătrată a construcției platoului,
care a influențat formatul final,
pentru că George, avea o problemă cu direcția și traiectoria razelor soarelui.
Deci, lucram deja cu un spațiu existent,
iar traiectoria soarelui a dictat scheletul platoului.
Apoi m-am decis: „Bine,
„dar, hai să facem un capăt mai interesant.”
Și mi-am amintit de Războinicii, și mi-am imaginat întreaga scenă,
în care Trupele Deadpool veneau de pe toate străzile.
Așa s-a născut ceea ce noi numim Five Points,
așa a apărut.
Uitați! Băieți!
Deadpool Prime aici.
Putem termina?
Când Ryan m-a rugat să regizez acest Deadpool,
am început prin a citi o groază de benzi desenate.
Iar Trupa Deadpool a fost o idee timpurie
care m-a atras.
Și chiar am vrut să găsesc o cale să-i integrez în ceea ce urma
să devină filmul meu Deadpool.
Ei merg, iar când auzim „Stați!”, toți se opresc.
Stați!
Ți-am spus că sunt mulți Deadpooli acolo.
SUPERVIZOR COSTUME
Am început cu Nicepool, alter ego-ul lui Ryan.
E primul lucru la care am lucrat.
PRODUCĂTOR EXECUTIV
E doar o versiune mai îndrăzneață.
O versiune mai frumoasă a lui Deadpool.
Unde ți-e masca?
Vedeți asta, nu?
Are plete și e un personaj zen.
Îmi pare rău, pentru că locul ăsta e frumos.
Doamne, îmi place să mă joc de-a Nicepool!
E atât de lucrat și de drăguț,
încât, când îi zboară capul de pe corp,
respiri ușurat.
Am densitate osoasă mică și trebuie să-mi țin fața în siguranță.
SUPERVIZOR DE EFECTE SPECIALE COSTUME
E un Deadpool cu 20% mai bun decât originalul.
Deci, are tot cromat, placat cu aur, totul strălucitor.
Alea sunt pistoleros aurite Desert Eagle de calibru 0.5?
Normal.
Să se potrivească cu clipsul.
Totul e la original.
Nu este nimic pe costumul lui care să fi existat înainte.
Chiar și materialul este imprimat.
Totul e vopsit, acoperit, făcut de la zero.
Departamentul de costume a făcut 30 de variante,
apoi, o mulțime de variante specializate ca 2099.
Am făcut Ladypool, Zenpool, Cowboypool,
Kidpool, Headpool și Dogpool.
De acolo, lăsăm imaginația tuturor să zboare liberă.
Dogpool e preferatul meu.
Am căutat cel mai urât câine din lume
și am găsit-o pe Peggy, în Marea Britanie, unde filmam.
Îmi place când inspirația apare de nicăieri.
Mă uitam la un spectacol oribil despre zâne, cu copilul meu de șase ani,
și era un personaj cu niște ochelari, o zână cu ochelari
și ochi uriași, măriți în interiorul ochelarilor.
Când am văzut-o, m-am panicat și am făcut un video cu ea,
trimițând-o supervizorilor noștri de efecte vizuale,
Swen Gillberg și Lisa Marra, spunându-le:
„În al treilea act, când se întoarce Dogpool,
„Putem pune ochelari de protecție
„pe Dogpool, cu dioptrie mare?”
Și au spus, „Da, putem, dar va costa o groază de bani.”
Am menționat că acesta e bebelușul nostru Yoda.
Cățeluș drăgălaș.
Ziua de azi e distractivă…
pentru că am lucrat în ultimele două luni cu Rob Simonsen
la partitura acestui film.
Pun pe fundal partitura și tema Deadpool, scrisă pentru acest film,
în timp ce filmăm,
ceea ce le oferă actorilor și artiștilor
un sentiment visceral al atmosferei
și atitudinea dură a acestor Trupe Deadpool.
COMPOZITOR
Deadpool, muzical vorbind, poate fi impertinent
și te poți baza pe momente de supererou,
dar te poți și distra foarte mult cu el.
Am vrut să ofer o muzică nouă, ritmată.
nu doar folosind sunete electronice,
ci am vrut ritmuri puternice care să complimenteze acțiunea.
Am vrut să avem și părți orchestrale care să inspire eroism.
O orchestrație clasică pentru supereroii Marvel.
Și asta pentru că Deadpool se imaginează
în universul Marvel.
Deci, perspectiva partiturii e perspectiva lui Deadpool
când intră în universul Marvel.
Ești gata?
Să omor o sută de tine?
Normal că-s gata.
Cadrul lung, cum îi spunem noi,
e ceva ce s-a discutat de foarte devreme.
N-ar trebui să fie elementar și robotic.
Ar trebui să fie ca un dans.
Cred că poate fi brutal și grațios în același timp.
- Da, crimele aș vrea să fie brutale. - Da.
Ryan mi-a spus: „Visez la această scenă de…”
Cred că a spus șapte sau nouă ani.
De la cadru, la melodie, la acțiune…
Zice: „O facem.” Am zis: „Bine.”
REPETIȚIE CASCADORII
O să filmăm și o s-o facem. E multă energie, simțiți-vă bine.
Când te hotărăști să faci un cadru lung, te dedici acelui cadru.
De câte ori filmezi scene mari de acțiune,
filmezi mereu cu câteva camere.
Poți tăia pe o filmare și, dacă un pumn sau o lovitură ratează,
iei imaginile de la altă cameră.
Sau te focalizezi pe o explozie.
Dar când faci un cadru lung
care durează doar două minute,
nu ai ce altceva să filmezi.
A fost intimidant.
Unul dintre cascadori mi-a arătat o versiune a jocului video din 1995.
E Wolverine
care se luptă cu sute de oameni, totul într-un singur cadru lung.
Am zis: „Cine s-ar fi gândit?”
Ideea era că urma să filmăm
cu un dispozitiv în mișcare, așa că blocam camera
și făceam câteva treceri.
Apoi filmam acțiunea
și suprapuneam scenele.
Dar toată acțiunea s-ar fi desfășurat pe bune.
Apoi ar fi trebuit să vedem
cum să suprapunem următoarea filmare cu cascadori.
Poți să combini ce am filmat cu eroul nostru din secțiunea 3, te rog?
Singura problemă era că aveam o fereastră de trei ore pe zi,
în care lumina era în poziția corectă.
Planul nostru era să venim la 7 dimineața. Încă era întuneric beznă.
De la 7:00 până la 10:00 repetam.
Luam prânzul mai devreme,
apoi, într-o oră pregăteam cascadorii Deadpool.
Apoi, filmam de la 11:30 până la 14:30, cred,
și aveam Secțiunea 1 într-o zi.
Și, după ce aveam acea secțiune,
restul zilei repetam pentru a doua zi,
și apoi continuam așa.
Așa!
- Da! - Da, a ieșit.
Fac asta de mult timp.
Îmi place provocarea.
Îmi place provocarea mentală
de a lucra cu atât de mulți cascadori,
de a face coregrafie, de a avea camera acolo
și de a încerca să fac o scenă pe care nu am mai făcut-o.
A fost o provocare care mi-a plăcut.
Da!
Foarte bună treabă!
Mă simt foarte bine!
Zombi, ridicați-vă!
Bănuiesc că ăștia se regenerează.
Deadpooli!
Stați pe loc!
Mi-a plăcut de Peter în Deadpool 2,
așa că, ideea nu era doar să-l avem în filmul nostru,
ci să joace un rol important.
E o demență să-l vezi pe Peter în costum
și e o demență că am purtat același costum
pe care l-a purtat Ryan Reynolds.
Trupurile noastre au forme diferite.
Când l-am cunoscut pe Shawn, regizorul, mi-a spus un lucru drăguț:
„Credeam că ești mai gras.”
M-am bucurat să aud asta.
Așa că, au trebuit să facă un costum gras.
La început, l-au exagerat.
Dar au zis: „Nu, Doamne, nu e absurd.” Știi?
Așa că, l-au refăcut.
Eu sunt tipul îndesat, de vârstă mijlocie, în sandale,
care se uită în oglindă și vede ceva mai mult!
Văd un tip care vine să ajute un prieten!
Întruchipează genul acela de om de rând săritor.
Dar Rob e incredibil de subversiv și întunecat.
E mereu un personaj distractiv cu care să joci
și pe care să-l scrii,
pentru că acceptă acele lucruri ciudate și subversive.
Peter nu e genul de om născut în benzile desenate
pe care oamenii abia așteaptă să-l vadă.
E un personal original,
dar e, cumva, blocat în universul Marvel.
E oarecum proiectat invers, așa că e destul de tare.
Peter! Peter! Peter!
Când spui că face parte din Universul Cinematografic Marvel,
nu minți, ceea ce e foarte ciudat.
Bucurați-vă de Peterul meu!
În camera de alimentare are loc marele final.
Ray a creat o lume diferită de orice am văzut vreodată.
A inventat lucruri fără egal.
Platoul e filmat practic cu toate efectele încorporate.
E apă, sunt vortexuri, electricitate și incendii.
Buget exagerat din banii Marvel în Actul al treilea, activat!
Camera de alimentare era un puț de ventilație din 1905,
un spațiu abandonat părăsit, pe care AVT l-a rechiziționat,
apoi, i-a remodelat sursa de energie, miezul de plasmă
și anti-plasma.
Am rămas fără cuvinte când am văzut disruptorul temporal.
I-au făcut mănuși pe brațe.
Mi-am băgat mâinile și sunt foarte grele și au de toate,
fiecare părticică de lumină și cablu,
șurub și piuliță e…
Da, e incredibil!
Cred că am avut vreo 20 de modele diferite pentru asta.
În capul meu, disruptorul combină cele două plasme într-o bombă atomică uriașă.
Nu înțeleg.
Cum de mai sunteți în viață?
Ai avut dreptate. Unul dintre noi ar fi fost omorât.
Dar, când pui un Deadpool și un Wolverine împreună,
și-i pui să se țină de mână în timp ce ascultă Madonna…
…indestructibili, nenorocitule!
Când te apropii de finalul unei filmări lungi,
ești foarte obosit.
Ești atât de obosit.
Corpul îți este slăbit.
Creierul îți e atât de epuizat încât, sincer,
abia aștepți să te întorci la viața ta obișnuită.
Dar acest film are un final cu adevărat ambivalent,
pentru că am lucrat, am avut în jurul meu
și am colaborat cu cei mai buni prieteni ai mei luni de zile.
Acesta e un semn de dragoste adevărată, faptul că las pe altcineva
în afară de mine să taie panourile cu scenariul vizual filmate.
Asta e frăție adevărată!
Fac filmul ăsta de aproape un an.
L-am discutat cu Ryan de doi ani.
E un drum lung de parcurs
și mi se pare normal să o fac alături de frați.
Destul de des te uiți înapoi la un rol.
S-ar putea să treacă ani până să-ți dai seama ce norocos ai fost.
Am știut asta înainte să începem.
Am știut asta din prima zi.
E o poză cu noi trei, făcută în prima zi.
A fost cadoul meu pentru amândoi.
Știam că în următoarele 70 de zile de filmare
sau oricâte luni ar fi,
aveam să facem personajele de vis
cu colaboratorii noștri de vis,
o echipă de vis, cu o poveste și un film de vis.
Simțeam că are un destin.
Simțeam că așa a fost să fie, și l-am savurat.
Și n-am fost niciodată atât de fericit să merg pe un platou în viața mea.
Suntem tari acum!
Mulțumesc.
Orice film în care îți faci prieteni
care se cunosc foarte bine,
este un câștig.
Deadpool & Wolverine mi-a arătat asta mai mult ca niciodată.
Și a fost frumos. Înțeleg de ce a făcut 10 filme din astea.
E o replică pe care am scris-o cu Ryan,
într-una din scenele finale dintre Wolverine și Deadpool.
Și Deadpool îi spune lui Wolvie:
„Hei, am așteptat mult timp pentru echipa asta.
„Și o să-ți spun ceva. A meritat așteptarea.”
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu