Välkomna till en underlig händelse.
Marvel Studios första liveinspelning av en sitcom.
Jag visste inte att jag skulle få göra det här,
det är en otrolig gåva.
Vi går från 60- till 70-tal nu,
och vidare till 80- och 90-tal, det är väldigt kul.
Och att till slut hamna i ett widescreen-format är underbart.
Först var vi livrädda, men nu det är bara kul.
BAKOM KULISSERNA PÅ WandaVision
Välkomna till WESTVIEW Hemma är vad du gör det till.
Jag älskade konceptet första gången jag hörde om det.
Vi blandar olika genrer från tv,
och gör det till vårt eget.
Det är sannerligen inte illa.
Det kommer att bli
chockerande, förvirrande och spännande
för alla fans att dissekera vad vi gör och varför
och lista ut vad som väntar.
Det är coolt och väldigt roligt.
Det här är för vår skull.
Så låt mig ta hand om det.
Vad finns utanför Westview?
Kevin bad mig att träffa honom på hans kontor.
Jag trodde det var över.
Jag kom dit och till min förvåning hade de en tokig idé för en tv-serie.
Jag sa genast ja.
Och tv-serien har bara blivit tokigare.
Är du den nya clownen?
Du är åtminstone sminkad.
JARVIS dialog 01.20.2010 Inspelning
Välkommen hem, sir.
Så trevligt att äntligen se dig komma ut ur ditt skal.
En sån galen resa.
Den var bra.
Jon Favreau ringde mig och...
Vi hade spelat in Wimbledon tillsammans.
Han ringde och sa:
"Jag ska göra en film med Robert Downey, han är Iron Man.
"Och jag behöver en tråkig röst utan personlighet
"för datorn som styr hans värld.
"Jag tänkte direkt på dig, Paul."
Renderar periodiska systemet, sir.
Han frågade så snällt, så jag sa ja.
Det var jättekul.
De hade spelat in allt och när något behövde förtydligas,
kunde JARVIS säga: "Skurkarna kommer!"
-Hans dräkt verkar flyga. -Jag ser det. Maximal höjd.
Jag vet inte hur nästa fas hände.
Joss Whedon hade sett mig i en film,
och ett sätt att jobba för mitt levebröd,
om man kan kalla det.
Sen hände Age of Ultron.
Marvel såg fram emot att introducera Wanda till MCU.
De satte upp möjligheter
som vi inte visste kunde bli till verklighet.
I din själ såg jag förintelse.
Titta igen.
Vi placerade ut påskägg,
som en lång blick med Vision eller...
Vi lekte med det i Age of Ultron.
Överlämnandet till olika regissörer
har varit olika upplevelser för karaktären.
Bröderna Russo var väldigt ärliga:
"Det här ska vara något du har skapat,
"och som du äger."
Och jag sa: "Okej."
Jag fick koreografera med vår koreograf, Jenny White,
som jobbade på Age of Ultron.
Ta in energin och kasta ut den.
Vi försökte hitta vår plats,
samtidigt som Wanda försökte hitta hennes med Avengers
och finna tröst i Vision.
Säg vad du känner.
Allt jag känner är dig.
Paul och jag, vi tyckte båda,
trots att det är kul att vara en del av Avengers humor och lekfullhet,
att vi...speciellt min karaktär,
med vårt förhållande,
skapat en känslomässig grund,
utan ironi.
Vilket är lite lustigt i dessa filmer
där så mycket är ironiskt och roligt att se på.
Det är också fint att det berättas genom deras märkliga kärlekshistoria.
Vi har ingen mer tid.
Jag kan inte.
Jo, det kan du.
Du ska inte behöva göra det.
Jag älskar dig.
Nu kan vi börja. Du får välja, Wanda.
Förhäxad I Love Lucy
Och sen serien,
med Mary Livanos, vår producent och Jac Schaeffer, vår skapare,
de finslipade alla tankar jag hade,
alla inre monologer som jag skapat.
De förstod dem
och skapade något vackert.
God morgon, hustru och pojkar.
God morgon, okända blöta djur.
Vem har vi där?
Det är en hyllning till amerikanska sitcoms
från hela 1900-talet.
Vad vore jag för hemmafru
om jag inte hade en gourmetmiddag för fyra som låg och skräpade?
Jac Schaeffer har varit fantastisk.
Det är en underbar liten pussellåda.
WANDAVISIONS MANUSSKRIVARE
Jag blev inbjuden att titta på materialet
och tänka på det.
Vi hade redan massor av material.
Det är Kevin Feiges projekt.
Han älskar tv-serien och hadeidéer om vad vi skulle se
och vad de ville uppnå.
Matt Shakman är rätt personatt regissera
en komplicerad serie som denna.
MARY LIVANOS EXEKUTIV PRODUCENT
Han driver Geffen Playhouse i L.A.
Han har jobbat på Game of Thrones.
Massor av sitcoms,
han var faktiskt medi flera sitcoms
när han var yngre,
och han är verkligen rätt person
för en serie som den här.
Hart går in igen. Dörren slår.
Han tar telefonen!
Vi pausar här.
Vi fortsätter med våra damer här borta.
Jag blev chockad när de berättade konceptet.
MATT SHAKMAN REGISSÖR / EXEKUTIV PRODUCENT
Det var en sån rolig och originell idé,
men det var också allt jag älskar.
Jag var med i tv-serier på 80-talet,
som Facts of Life,Diff'rent Strokes, Growing Pains, och så vidare.
Men jag har också regisserat stora program.
Tanken att det existerar ett sånt projekt i Marvels universum,
som jag också älskar,
jag brukade klä ut mig till superhjältar som barn,
tills de bad mig att sluta,
tanken att kombinera allt jag alltid har älskat,
i ett galet projekt är fantastiskt.
Det är svårt att tro.
Redo, Janell?
-Ja. -Då kör vi.
Börja!
Vi börjar på 50-talet,
och det var vår dröm, om vi spelade in en sitcom,
att ha en levande publik.
Det är riskfyllt och det kostar,
det är nästan en lyx,
men för skådespelarna, energin och för alla bakom kulisserna
är det spännande.
Jag har spelat för publiken, så...
Säg var kameran är, så spelar jag för kameran.
Det här är vår sitcom-scen för första avsnittet.
Där borta är Visions kontor, där han jobbar
för en man vid namn mr Hart.
Mr Hart och hans bedårande fru mrs Hart.
Ja, jag sa ju precis det.
-Har du en skruv lös? -Nej, alla skruvar är åtdragna.
Till höger är huset där Wanda och Vision bor.
Där är deras vackra, blåa kök.
Men i serien är allt i svartvitt,
så ni får inte se färgen.
Här har vi vardagsrummet.
Vad gör en singeltjej som du ensam i ett så här stort hus?
Bakom er sitter vår publik.
Det skulle passa perioden,
därför har vi gamla trästolar
och vi matchar räcket och hur allt ser ut,
för mycket handlar om publikens upplevelse.
Kevin Feige och jag åt lunch med Dick Van Dyke
kort efter att förproduktionen börjat,
så vi kunde förstå hur de gjorde allt
och vara så autentiska vi bara kunde, inte bara visuellt och hur det kändes,
men hur de spelade in allt,
stilen, hur de repeterade,
hur de blockerade och filmade.
Wanda hade tekniskt sett bytt om.
Men det ska hon inte göra.
Vi ska sätta upp dekoren.
Sen tänder vi ljusen i slutet och spelar in.
The Dick Van Dyke Show var teater.
De satte upp det.
De spelade in en gång framför publik,
som en pjäs, hela vägen igenom.
Det känns när man ser det.
Publiken är där som om det vore teater.
Adrenalinet, publikenoch skådespelarna får kraft från varandra.
Det skapar något man inte kan imitera.
Därför gör vi allt vi gör.
Skådisarna är så otroliga.
Jag är lite nervös inför den levande...
Jag har inte stått framför en levande publik sen 1884.
-Jaså? -Ja.
Jag är lite nervös faktiskt.
Jag förstår.
Men det var...
Över hundra år sen.
-Över hundra år. -Det är en lång tid.
Välkomna till WandaVision. Tack.
Vi är så glada att ni är här.
Vi har jobbat hårt de senaste veckorna
för att göra det här för er.
Om ni kan ge oss era skratt och naturliga reaktioner
till vad vi gör, är vi tacksamma.
Sen kommer ni nog höra er själva,
speciellt de som skrattar högst,
när ni ser serien senare.
Jag vill presentera er för de karaktärer ni ser idag.
David Lengel.
Asif Ali.
Debra Jo Rupp.
Fred Melamed.
Kathryn Hahn.
Vision själv, Paul Bettany.
Och som Wanda Maximoff, Elizabeth Olsen!
Jag har spelat på teater,
men att spela in en tv-serie inför en levande publik
var en märklig meta-upplevelse för mig,
för jag växte upp på Huset Fullt-inspelningar,
jag såg inspelningarna på fredagar,
och trodde aldrig att jag en dag skulle göra detsamma.
Gissa vem...
Är det månne värden?
Det är det sannerligen!
Trevligt att träffas.
Att spela in en sitcom var jättekul.
Jag tror vi alla tyckte det.
Det är annorlunda.
-Högoktanigt. -Väldigt autentiskt,
som en sitcom från sent 50-tal, och det känns väldigt annorlunda.
Man får sikta högt och hoppas att...
Vi uppträder för publik.
Marvel-filmerna är ett filmiskt universum
och här försöker vi bara ha kul.
Jag har aldrig fått vara rolig.
Det här är första gången Wanda får vara rolig.
Så skoj.
Jag är väldigt rolig.
-Hon är otroligt rolig. -Ja.
Jag har en till idé.
-Och... -Sen byter jag om.
Alla i teamet var klädda i kostymer.
Alla anammade det.
Sen kom publiken och vi gav vårt allt.
Det var nervöst, men väldigt givande och roligt.
Vi sprang backstage,
krockade med Kathryn Hahn så hon tappade all rekvisita.
Alla står redo att komma ut.
Det var jättekul.
Kära nån!
Det var en dröm.
Dräkterna är så fantastiska.
Vår kostymtecknare, Mayes, är ett geni.
Och klänningen!
Ja, den är så...sokovisk, det är vad den är.
Det är min favoritperiod för kläder,
för det visar upp min midja.
Jag har en midja. Inga ben.
Jag är väldigt kort, men jag har en midja,
så jag älskar verkligen 50-talet.
Jag gillar håret och jag har en jättefin hatt.
De hade ett bord med hattar och jag sa:
"Kan jag få den, tack?"
Den var perfekt.
Men 50-talets underkläder är inte särskilt bekväma,
men det hjälper hållningen.
Jag har Spanx på.
Jag har Spanx och mina platta skor.
-Jag är redo. -Jag är redo känslomässigt.
Vill du prata om din häck?
-Jag gjorde det nästan. -Jag vill prata om min klänning.
Den ger mig en bättre hållning.
Den får mig att vilja gå så här...
Samma för mig, men med min låtsashäck.
-Med din låtsashäck. -Ja,
den får mig att stå rakt och göra så här.
-Så här? -Ja.
När vi började med serien
visste vi, för att sälja en autentisk känsla till publiken,
att alla detaljer behövdes återskapas.
Det inkluderar kameraobjektiven,
dekorationerna, rätt belysning.
Jess Hall, vår fotograf,
tittade på de gamla tv-serierna
och lyckades få det
att matcha med vad vi gör här.
Ni är en sann pionjär!
Börja!
Stopp! Byt!
Börja!
Nej, det var för mycket!
Vi vill att det ska vara äkta och inte en parodi,
därför filmar vi som de filmade.
Visuella effekter måste göras som utan specialeffekter.
Dan Sudick, vår koordinator för specialeffekter,
när jag ringde honomoch berättade
om vad vi tänkte göra,
visste jag inte om han skulle gilla det
eller om han tänkte svara: "Va? Jag spränger saker!"
Han älskade det.
Han sa: "Jag jobbade under de som gjorde Förhäxad."
"De var mina mentorer.
"Jag började min karriär med trådar.
"Jag vet hur man gör. Det är kul."
Han och hans team
sköter komplicerad marionetteater med trådar och stavar,
och det tar lika lång tid som att spränga saker.
Hur kan jag hjälpa till?
Kycklingen är inte kyckling längre och humrarna har flytt fältet
så nu återstår bara biffen.
Jag gick på teaterskola.
Man studerade surrealistisk komedi.
Noir-skådespeleri,
och man känner sig så dum.
"När kommer det här till användning?"
Att få använda den kunskap man har inom sig.
Något jag inte brukar få göra.
Det är romantiskt.
50-talet var svårast för mig, det var en uppvärmning.
När det väl föll på plats var det kul.
Första tagningen!
Ät nu innan maten kallnar.
Det fick mig att känna som jag slösat bort mitt liv.
Jag borde ha gjort sitcoms istället.
Jag älskar det.
Jag är en mycket ytlig person,
därför behöver jag höra publikens applåder.
-Ja! -Tusen tack!
Tack!
Okej!
En del av utmaningen för en serie som denna
är att sättet vi spelar in på är som en film.
Varje dag, varje vecka spelar vi in viktiga ögonblick av serien,
och vi måste se tillatt allt hänger ihop.
Vi har skapatolika karaktäreri staden.
Vi har återkommande skådisar.
Hallon- eller ostfyllning?
Ingetdera, tack. Jag äter inte mat.
Vi har Davids, Asif, Emma.
Varför flyttade ni hit?
Hur länge har ni varit gifta och varför har ni inga barn?
Vi är så tacksamma för Debra Jo,
hon är sitcom-guld,
och får vara en del av vår galna show.
Min brors sonson sa
att om jag inte tog jobbet, ville han aldrig se mig igen,
så här är jag.
Hon älskade att filma Marvel-stilen under finalen.
Hon tyckte det var fantastiskt.
Jag fick göra en sak.
Jag fick göra en sak när jag...
Jag vet inte ordet.
De skannar kroppen. Så man står...
Jag tog bilder.
Men jag ska inte visa dem för nån, Marvel.
Kathryn Hahn.
Tänk att jag inte har jobbat med henne tidigare.
Det var så kul.
Du är en monolog tidig.
Jag kände mig utanför.
Resan med henneunder årtionden
och hur den nyfikne grannenär så viktig.
Spoilervarning!
Hon har alla lager
som krävs av henne och mer så.
-Bryt! -En till!
-En till! Kameran rullar. -Redo?
Karaktären är som en blommande lök.
Det faktum att jag började på utsidan
och jobbade inåt mot mitten,
under avsnittens gång är en skådespelares dröm.
Det var som en Tracey Ullman...
En Tracey Ullman-special.
Jag var på väg till jazzgympan
när jag fick höra att era småttingar sovstrejkar.
Hennes sanna jag är en fantastisk, otrolig häxa, är...
Vem får göra det? Jag minns när de la fram det...
Det är så spännande att säga det här högt,
för jag har inte fått avslöja det.
Men när de la fram upplägget,
kunde jag inte tänka migen bättre roll
i Marvels universum för mig.
Det var kul!
-Kul! -Bryt!
-Hörde du det där? -Nej.
Det var ett tjatter, som från en...
Menar du...?
Ja.
Det är min nya ismaskin som är inbyggd i kylskåpet.
Flådigt värre!
Jag har velat vara med MCU sedan början.
Jag visste inte vad jag provspelade för.
Alla vet att Marvel håller allt hemligt.
Jag fick bara läsa ett par sidor.
Det var nog för 70-talsavsnittet. Väldigt förvirrande.
Det stod inte 70-tal, men är väldigt överdrivet.
Och jag tänkte: "Hur ska jag göra det här?"
Det är inte Marvel som jag är van vid det.
De skickade några anteckningar:
"Överdriv. Det är okej.
"Det kvittar om du tycker att det är ogrundat.
"Det är inte det vi söker."
Jag tänkte: "Okej."
Och jag överspelade.
Raring...
Jag fick fast anställning.
Jag har blivit befordrad!
Och nu när jag blivit kontorsbrud behöver jag kontorsmateriel.
Jag visste inte och körde på.
Jag släppte det efter två veckor,
för man får inte sitta och hoppas,
det är många gånger man blir besviken.
Men den här gången blev jag inte det.
De ringde och sa: "Du fick rollen."
Och jag frågade: "Vilken roll?
"Vad är det?" Men det är Marvel.
Innan de berättade vad det var,
sa jag till min agent:
"Tänk om det är Monica Rambeau?"
När det visade sig vara det blev jag överlycklig.
Jag försökte hoppa från trappstegen,
jag trodde att jag kunde flyga. Det var så kul.
I slutet av Captain Marvel är Monica en ung flicka.
Hon har hela livet framför sig.
-Du måste följa med! -Monica!
Ska du missa det häftigaste uppdraget nånsin
för att sitta med mig i soffan och glo på Fresh Prince?
Fundera lite på
vilken sorts förebild du är för din dotter.
När vi ser henne igen är hon i WandaVision,
hon jobbar för S.W.O.R.D. som astronaut,
och vi har fått en bra ursprungshistoria för Monica.
Att få chansen att spela Monica Rambeau är en ära,
och att ha en svart kvinnlig superhjälte på film är stort.
Varför berättade ingen för mig om planen?
Det är så kul att ha tillbaka Darcy, speciellt på ett oväntat sätt.
Sist vi såg Darcy var hon Jane Fosters praktikant
och vän.
Vi visste inte var hon var.
Tydligen gick hon på college.
Nu är hon astrofysiker.
Jag har uppmätt extremt höga nivåer av CMBR, vilket betyder...
Kosmisk strålning från big bang.
Ja. Med en sändningsfrekvens insprängd.
Så dina hejdukar fick greja en skön tjock-tv.
Och när jag kopplade in den
plockade katodstråleröret inuti signalen ur luften
och avkodade den precis som förr i tiden.
Både ljud och bild.
Randall Park är Jimmy Woo,
och våra scener tillsammans har varit jätteroliga.
De parade ihop oss med Teyonah Parris.
Det är dramatiskt och allvarligt,
och ibland är det skönt med en paus.
Du kan inte återvända.
I värsta fall
kuvar Wanda min fria vilja och ger mig låga jeans.
Det känns som en familj.
Det är en stor familj. Att vara en del av det är jättecoolt.
Jag var glad att få vara en del av Ant-Man and the Wasp.
Jag trodde det var allt.
Din skola har regler, inte sant?
Du får inte rita på väggarna.
Din pappa åkte till Tyskland
och ritade på väggarna med Captain America.
Det bryter mot artikel 16, paragraf 3 i Sokoviaavtalet.
Att låta Jimmy tillbaka är så spännande,
jag älskar verkligen karaktären.
Att ha med så mycket av karaktären från Ant-Man and the Wasp,
med magin och tendensen att vilja ta kontakt med människor
och berätta om sitt liv, även när de inte frågar.
Små idéer vi planterade i Ant-Man and the Wasp
blommar nu i WandaVision.
Det handlar inte om en försvunnen person, utan om en försvunnen stad.
Befolkning: 3 892 personer.
Välkomna till WESTVIEW Hemma är vad du gör det till.
Varför har du inte åkt dit för att utreda?
Staden vill inte det.
WandaVision bjuder på alla toner.
Jag hänger själv knappt med.
"Vilken värld är vi i nu?"
Under det första avsnittet på 50-talet är det löjlig humor,
men rolig, fysisk komedi,
som sedan går över till 60-talet i andra avsnittet, som Förhäxad.
Tänk på etiketten bara, så går det alldeles utmärkt.
Tonen skiftar inte så mycket.
Älskling!
Vi låter henne bli mer av en modern kvinna,
istället för en hemmafru.
Tack för att du gav mig styrkan och modet.
Det vi älskar med 50- och 60-talet,
i serierna är äktenskapet,
de är roliga och ärliga,
det känns vackert och äkta.
-Ska vi luta oss mot varandra? -Jättegulligt.
När vi når 70-talet
är det mer som Brady Bunch,
lite läskigt och inte lika förankrat i verkligheten.
Det var det märkligaste...
Jösses!
Det är en överraskning att hon blev gravid.
Vi visste inte att det var möjligt.
Det är ett magiskt ögonblick, då hon är gravid i sjätte månaden.
Om du kan luta dig...
Jag har en mage framför mig.
Hennes graviditet fortskrider läskigt snabbt.
Du ser ut att vara i fjärde månaden. Stämmer det?
Jag var så glad att få ett avsnitt
där jag går igenom vartenda steg av graviditeten på en dag.
Det var underbart.
Det var så perfekt och kul.
Vis...
Ja, kära du?
Jag tror att vattnet har gått.
Vi försöker att dölja min graviditet.
Teyonah kommer över.
Och jag byter kläder magiskt.
Jag är i köket och allt går fel.
Jag försöker dölja magen från henne.
Så jag byter kläder magiskt.
Jag fick stanna upp. Sen kom någon och bytte mina kläder,
stanna upp igen och få sammandragningar.
Jag var tvungen att göra en dubbeltagning,
sen blev det en trippeltagning, sen en fyrdubbling.
Det blev bara värre och värre.
Till slut kom Matt fram till mig och sa:
"Försök att...
"Det är för mycket. Håll dig till dubbeltagningen."
Matt säger alltid:
"Mer, mer!"
Det var då jag skrattade,
för han sa åt mig att sluta.
Vision har sprungit för att hämta doktorn.
Jag missar barnets födelse.
Men jag är där för det andra barnet: "Herregud, de är tvillingar!"
Vi har tvillingar och de är förvirrade,
för de föds som bebisar, men blir snabbt småbarn.
Var är tvillingarna?
-Mamma? -Pappa?
Vad...
Och snart är de
tioåringar.
Vi tror inte att ni är gamla nog
att ta hand om ett husdjur förrän ni är...
Tio.
Tio år.
Titta på varandra.
-Sakta i backarna nu... -Nej, nej, nej...
-...era rackare. -Nej, nej, nej!
Vi får hoppas att hunden förblir i samma storlek.
Det är 80-tal, så vi designade en layout,
sen ändrade vi det genom årtionden.
Det här är Dick Van Dykes-scenen, inspirerad av Dick Van Dyke-köket,
men det är också 80-talet,
inspirerad av Huset Fullt och Fem i familjen...
Pappa vet bäst, tv-serier vi älskade.
Jag vet att föräldrar inte ska ta genvägar,
men nu kräver situationen det, eller hur?
Det är kul att blicka tillbaka,
det är en älskad generation som också är en självparodi,
man ser på kläderna och frisyrerna och undrar:
"Tyckte vi att det var coolt?
"Hur vågade vi gå ut så där?"
Det är nästan som en dejt.
Nästan.
Med två griniga föräldrar.
Mina minnen från 80-talet, som ett 90-talsbarn
är att jag fick ha vackra västar, som den här,
och vackra hattar med blommor på dem.
Jag missade det,
men 80-talet var en hemsk tid för stil och frisyrer.
Men jag gillar faktiskt den här peruken.
-Jag... -Den är vacker.
Jag är fylld med hemligheter.
I slutet av 80-talsavsnittet,
till Wandas förvåning,
knackar nån på.
Det var inget hon medvetet gjorde.
Hon blir väldigt förvirrad.
Och personen vid dörren är hennes bror, Pietro.
Men han ser annorlunda ut, för det är Evan Peters.
-Nej! -Kom här!
Hans karaktär är som farbror Jesse.
Kom igen!
En cool farbror som ställer till det.
Schyst, grabben!
En riktig liten Maximoff!
Du har ju superfart!
-Har jag? -Ja!
Det är en trop han använder
för sin roll i sitcomen.
Du är en dålig förebild.
Vem klökade i din borsjtj?
Jag försöker bara spela min roll.
Dyka upp oväntat, skapa spänningar med svågern,
koka ihop trubbel med småpysarna och ställa till.
Det var väl det du ville?
Vad har hänt med din brytning?
Vad har hänt med din?
Jag är så spänd. Jag älskar Marvels universum.
Det är så spännande.
Karaktären är rolig och meta,
och sättet de gör det är intressant.
När Kevin berättade tänkte jag:
"Det låter häftigt, jättekul och konstigt."
Får den försvunna brorsan ingen kram av sin gamla syrra?
En ny Pietro?
För 80-talet gör vi Fem i familjen, Pappa vet bäst, En karl i huset.
Vem är glasspinnen?
Det är min era,
jag är väldigt glad över det. Dessutom skrevs
vårt ledmotiv av Bobby och Kristen Anderson-Lopez.
Man går omkring med en bild
Avvad som ska ske
Men med åren kommer lärdomen att man får vänta och se
Medverkande Wanda Maixmoff
KRISTEN ANDERSON-LOPEZ OCH ROBERT LOPEZ LÅTSKRIVARE
Jag känner Matt från college.
Han ringde och sa:
"Du vet Wanda och Visionfrån Avengers.
"Det här är en galen idé. Det är en sitcom,
"och vi går från 50-talet, gör 60-talet
"och vartenda avsnitt har en annorlunda stil
"och ett annorlunda ledmotiv."
-Och vi sa... -"Vi är på."
"Vi är på. Det är allt du behöver säga."
Ett par som nyss gift sig har kommit till stan
En helt vanlig man med sin fru
De lämnade storstan för att få lugn och ro
TILL SALU
WandaVision!
Eftersom allt var så olikartat,
de hade 50- och 60-talssånger,
och de ville ha med "WandaVision" i varenda en...
WandaVision!
...därför gjorde vi WandaVisions ledmotiv
som kunde användas på olika sätt.
Jag spelade dem för Kristen,
men det första var detta.
Hon sa: "Där har vi det."
"Där har vi det."
Det kunde vara 50-tal...
Eller 60-tal som är...
Och 80-talet...
Det roliga är att hitta ett sätt att dölja signaturmusiken
i varje låt.
I huvudrollen WANDA MAXIMOFF
WandaVision!
och VISION
Ser man på en periods inflytande,
musiken och språket under den perioden.
Vi pratade med Matt och Jac om våra favoriter.
Allt som vi dras till
blev det vi försökte efterlikna.
Vi pratade med dem innan varje nytt decennium
i minst 30 minuter.
Vi...
Vi pratade om 50- och 60-talet under ett samtal,
och sa: "Vi vet vad 50-talet är.
"Låt oss prata om 60-talet.
Alla var överens om att Förhäxad var...
Medverkande Wanda Maximoff
...var en stor grej.
Men vi såg också åt James Bond-filmer, på Burt Bacharach...
Och Vision
-Vi såg åt... -Mahna Mahna.
...hur popkulturen var just då,
och såg till att vi refererade
bebop-jazzen som var en grej då.
Det ljuva sextiotalet.
WandaVision Wa-WandaVision
-För 70-talet använde vi en tamburin. -Ja.
Vi refererade
The Brady Bunch och The Partridge Family,
och alla familjeband som klär sig i fransar
och reser i en fräsig skåpbil till nästa spelning.
Men det är skönt, det är bra
När det är jag och du, så
Kristen och jag älskar låtar som går...
WandaVision
Tillsammans gör vi ett och ett
WandaVision
I FÄRG
Speciellt 80-talet,
årtiondet då vi växte upp.
Vi tittade på det efter skolan,
Diff'rent Strokes, Punky Brewster och...
Hela vårt familjeliv
var planerat runt Fem i familjen eller Pappa vet bäst.
Den de gjorde för 80-talet är min favorit.
Jag sjunger den jämt.
Vi hoppas på det bästa och sjunger en sång
Vi hittar på under resans gång
Och sen tidigt 2000-tal.
Wanda Wanda Vision
Vi hade ett jättebra samarbete...
...med riot grrrl...
Kathleen Hanna,sångaren i Bikini Kill.
Det gav det en äkta punkighet.
Ibland så är det rörigt,
PiETRO MAXiMOFF SOM SiG SJÄLV
Men om allt är på låtsas
Kan man ju hänga med
Vi fick spela på helt nya sätt
med nya referenser,
och visa vad mer vi kunde göra.
Vi kunde skriva saker som inte behövde
ha med storyn att göra, utan bara sätta tonen.
Det är en ton vi aldrig har sett tidigare.
Det är roligt,
nostalgiskt och läskigt.
Genreblandningen,
även i 50- och 60-talsavsnitten,
har vi stunder av Twilight Zone.
Istället för att använda modern skräck,
använder vi kameratrick från Twilight Zone för att skapa oro.
För att få den filmiska känslan,
att något är fel...
Något måste gå fel för att föra allt framåt,
varför ändrar vi annars scenariot eller de givna omständigheterna?
Vi använde trick från Twilight Zone.
När vi väl komtill halloween-avsnittet,
i en idyllisk stad, under halloween,
det är en perfekt halloween.
Jag har aldrig settbättrestatistdräkter.
Det var jättegulligt.
Barnen busar runt, det var perfekt.
Bäst att någon blöder eller att något är brutet.
Det var så kul att få ha karaktärernas gamla dräkter.
Varför ser du annorlunda ut?
Inför Age of Ultron fick jag vissa serietidningar att läsa,
men jag skulle inte bry mig om kläderna.
"Du ska inte ha trikåer, strumpbyxor och en krona."
Jag tänkte: "Vilken tur."
Och nu, sättet vi återinförde
Scarlet Witchs gamla dräkt under halloween
var jättekul.
Om du hade bett mig för sju år sedan att bära den,
även om det var ironiskt,
hade jag sagt: "Verkligen?"
Men nu när jag älskar fandomen,
och serietidningarna,
är det jättekul att bära dräkten.
Jag älskar dig. Ursäkta.
Och Paul utklädd till brottare,
det är så roligt.
Tack för att du gjorde mig till viljes och tog på dig en så fånig dräkt.
Jag hade inget annat i garderoben, så...
Jag får förklä mig som Vision,
men Vision från serietidningarna.
Och det var min favoritdräkt
för det var så förödmjukande och roligt,
och mina shorts satt väldigt högt i midjan,
och gula Converse som superskor.
När Vision går längre ut,
till det vi kallar "Ellis Avenue",
jag sa till barnen...
Gå inte bortom Ellis Avenue.
Vi vet, mamma.
Det är slutet på hexet.
Ju närmare man kommer hexet,
desto mindre kontroll har Wanda över staden,
och folk börjar upprepa saker.
De gör repetitiva saker
eller hänger upp dekorationer,
tar ner dem och börjar om.
De är karaktärer som visar sig vara
påhittade av Wanda.
Och när han går längre ut
ser han barnen leka bus eller godis,
men de rör sig inte.
Är det där era barn?
Väntar ni på något?
Det leder till upplösningen av hela serien.
Det är så kul att ha gått igenom flerkamera-sitcom-sakerna.
Man filmar på ett bekant sätt.
Med statiska kameror.
Och plötsligt byter man till en ny vinkel,
eller kameran rör sig som...
Man känner det under seriens gång,
det hjälper verkligen berättelsen.
Till slut,
bryts allt ner och blir
"Den riktiga världen, i MCU-versionen av verkligheten."
-Är jag död? -Nej.
-Varför skulle du tro det? -För att du är det.
Vi står framför det vi kallar "pop up-basen...."
MARK WORTHINGTON PRODUKTIONDESIGNER
...vår militärbas för S.W.O.R.D.,
som utreder anomalin som Wanda har skapat i Westview.
Det är vad denna byggnad är,
en tillfällig byggnad
för att observera och ta itu med problemet.
Vi är i Marvels värld,
därför förväntar sig många något mer stiliserat,
lite mer sci-fi.
Men vi ville ha nåt mer realistiskt,
så vi började med idéer
om vad för slags svar militären skulle ha på en katastrof,
en kemisk attack,
en kärnvapenattack, eller liknande.
De har ett responsteam vid namn CBRN,
som tar itu med
kemiska, biologiska, radiologiska och kärnvapenhot.
Det är inspirerat av det.
Med det sagt så är byggnaden bakom mig en hybrid...
Flygvapnet, armén eller marinen har inget liknande.
Vi kom på en egen Marvel-version.
Vilka system är uppe?
Radar, lidar, sodar, infraröd.
Ta upp dem.
Vi är inuti popup-basen
och följer hexen, Darcys ord
för den magiska Wanda-världen som är Westview.
Det här är olika militärer
och rymdforskare,
sen har jag ett litet skrivbord.
De gav henne ett eget hörn,
där hon löste "magin".
Påstår du alltså att universum har skapat en sitcom med två avengers?
Det är en arbetsteori.
Darcy upptäcker
en gammal tv-signal som härrör från hexen,
från anomalin.
Hon tar en gammal tv med antenn,
och hittar tv-showen Wanda sänder ut från hexen.
Varje period som Wanda sänder ut från hexen,
tar vi in tidstypiska tv-apparater.
Vi får se sent 50-, 60-, 70-tal och så vidare.
Det ser fejkat ut på tv, men därinne är allt på riktigt.
Det roliga är kontrasten.
Vi började i en rolig sitcom-värld,
som jag aldrig har designat förut, det var kul.
Men sen blir det
ren MCU-stil,
det visuella, skådespelarna, manuset, allt det,
det är jättekul efter allt,
det känns inte som om det är samma film.
Vilket är jättekul, men designutmaningen,
att ständigt byta miljö.
Vi är på torget som ligger i Hollywood,
vi ser det i sex olika tidsperioder
1. SUPERHJÄLTARNA 2. FÖRÄLDRAFÄLLAN
Perioden är en designutmaning.
SPELAS NU BIG RED - KIDNAPPED
Det har aldrig tidigare skådats.
Vi har inte direkt ett inspelningsschema,
som låter oss filma i två dagar, ta en paus,
göra om torget och komma tillbaka.
Vi jobbar över natten.
Vi måste göra om allt,
allt som man ser,
de ska designas, byggas, målas och förmonteras,
så man vet vad man gör.
Det är nästan som Lego.
Alla delar måste byggas ihop snabbt,
för vi har endast 12 timmar på oss.
"För barnen!"
Känslan att göra finalen
när Wanda springer över torget,
i jakt på Agnes, Agatha,
och alla i staden börjar vakna
och omringa henne,
de ber henne att släppa dem.
Jag orkar inte mer, Wanda. Snälla!
Det är en lång sekvens. Det är ett klimax.
Vem bestämmer här, Wanda?
Hjältar plågar inte folk.
Att göra en så stor scen, det kändes som teater.
Det var känslomässigt tillfredsställande.
Det kändes stort, som...
Det är stunder då dessa filmer känns filmiska under inspelningen,
och det kändes stort.
Iväg! Iväg med er!
Spring!
Det speciella med manuset
är att man inte vet vad som väntar,
och vem som är skurken,
och när någon har baktankar,
och vad som egentligen händer.
Ibland känns det som:
"Wanda är skurken.
"Hon har tagit över dessa människors liv.
"Hon är skurken."
Sen får vi se att Agnes är ganska hemsk.
Hon har ett eget motiv
och jobbar emot Wanda.
Sen har vi Hayward,
inte en särskilt snäll person.
Han har sin egen agenda...
Alla har sin egen agenda,
och så småningom
ser man allt kollidera
i en enorm superhjältekamp.
Sisten till torget får bära mammajeans.
...börda!
Vanligtvis är jag en av de få som kan flyga.
Jag är den enda som hänger i vajrar.
Det är något jag gör ofta i dessa filmer.
Det ser kul ut.
För första gången
måste Marvel ge rum åt flera flygsekvenser.
Det var en utmaning...
Kathryn, fastspänd i en löjlig dräkt,
som är väldigt obehaglig att flyga i.
Vi var alla fastspända
under de senaste sex veckorna.
Vi har varit fastspända en hel del och det var så kul.
Jag älskar att flyga.
Jag älskar verkligen att flyga.
Det är nog första gången
Marvel fick skapa en hel kampsekvens i luften.
Den bästa stunden var
när jag äntligen fick ha Agathas hjältelook,
och firades upp för första gången.
-Du ser otrolig ut. -Du ser otrolig ut.
Jag kände enorma fläktar mot mig,
fast det var väldigt varmt ute.
Det var otroligt att känna alla dessa människors arbete
som lagts ner på serien, för att göra henne.
Du ska ju vara en myt.
Ett väsen som kan skapa något ur intet.
Men här är du och använder kraften för att göra frukost till middag.
Att spela god och ond, att spela elak och lekfull,
och att spela en skurk är också kul,
det är underbart.
Det finns mer. Jag vill ha allt.
Att jobba på dessa stora filmer med alla bitar i rörelse,
det känns speciellt.
Tack för lektionen...
men du behöver inte berätta för mig vem jag är.
Filmerna har satt en hög standard
för det visuella, effekterna...
JEN UNDERDAHL VISUELLA EFFEKTER
...för att komplettera storyn, inte överväldiga den.
Samma mandat för filmerna
gäller också tv-serierna.
Vision själv fick ändras.
Vi fick måla Paul lila,
och han fick gå runt så hela dagen.
Utöver det är allt annat en digital effekt.
Varje gång Vision är en synthezoid, har han ett CG-ansikte...
TARA DEMARCO VISUELLA EFFEKTER
...och vi sa till Matt:
"Just här,
"måste han vara en synthezoid? Kan han inte vara mänsklig?"
Och Matt och Jac svarade ofta:
"Han är sitt sanna jag.
"När han är i hemmet vill vi att han är en synthezoid,
"fast det är visuella effekter,
"för det är vem han är hemma med Wanda."
Vi låter storyn avgöra när specialeffekter behövs.
När vi överförde röda Vision till svartvitt
såg han inte ut som Vision.
Vi prövade med scener från tidigare filmer
under min första vecka på jobbet.
Vi frågade koloristen och sa: "Kan vi se hur han ser ut?"
Vi förstod snart att han måste vara blå.
Under 50- och 60-talet hade skådespelarna oftast blått smink,
blått läppstift för röda läppar.
Vi gjorde samma sak med Paul,
vi hittade rätt nyans av blått, testade det,
gjorde några justeringar och det blev jättebra.
Skådespelarinsatsen kunde verkligen bibehållas.
Paul är Vision,
därför målade vi ut hans öron,
och ändrade hans kropp med effekter,
men det är han.
Wandas värld är hennes fristad,
så när hexen tar över militärbasen,
förvandlas den till en rolig sak...
...en absurd sådan, vilket är cirkusen.
Det var inte särskilt svårt för visuella effekter.
Vi filmar från två sidor,
och sen sätter man ihop dem.
Vi visste att hexen skulle ha en gräns
som höll människor fångade,
men som var mystiskt för de på utsidan.
Vi tyckte från början att det vore mer mystiskt
om hexen var osynlig.
Det hjälper att bygga spänning och få det att se coolt ut.
Vi tittade på gamla sätt filmgränser har använts,
och vår hex skulle vara som de på tv.
Vi studerade hur magneter visades på gamla tv-apparater,
och magnetiseringen som rörde sig över bilden,
hur pixlarna såg ut när man zoomar in på en gammal tv.
De katodiska linjer som man såg
på de gamla, fyrkantiga tv-apparaterna.
Vi letade
och hittade vad vår gräns skulle vara,
med hjälp av tv.
Westview är menat att vara Wandas idylliska stad,
det var viktigast.
Allt om Wandas hem och staden de bor i,
kom från ett koncept att hon skapat den verklighet hon vill ha,
från de tv-serier hon såg som barn.
Det målar upp en värld som Wanda hade velat ha.
När det gäller tv, finns det ett argument för
att Avengers och Marvels MCU
är det största episodiska experimentet någonsin.
De olika delarna är ihopkopplade
med olika... Tills vi når kulmen.
Uppmuntrad.
Det har alltid varit episodiskt berättande,
det kändes inte annorlunda för mig.
Det enda annorlunda är fokusen på Wanda och Vision,
vilket känns bra efter all denna tid.
Det vackra med vad Jac Schaeffer,
och Mary Livanos, Matt och Feige har gjort
är en story som bara kan berättas genom tv-mediet.
Sättet vi berättar den på är som en blandning
mellan amerikanska sitcoms och Marvels universum.
Att Marvel tog chansen och gjorde en tv-serie,
och att den var först ut att vara en hyllning till sitcoms,
är helt perfekt för Wandas karaktär.
Dick van Dyke igen? Alltid bara sitcom, sitcom, sitcom...
Det jag älskade i slutet av resan
var att Wanda äntligen accepterar vem hon är
och lägger så mycket smärta bakom sig.
Hon har alltid funnit ro.
Jag kan inte känna dig.
Jag är så glad över att vi har öppnat denna del av henne
så att det förhoppningsvis finns fler historier att berätta.
Det har varit en gåva, jag älskade verkligen att göra serien.
Bryt.
Det var allt för Lizzy.
Jag har inte känt förlust,
eftersomjag aldrig haft någon älskad att förlora.
Men vad är sorg...
ATT BLI GAMLA I V.
...om inte kärlek som består?
Översättning: Victor Ollén