Vím, že je velmi těžké
rozpoznat,
co je skutečné
a co je jen ve vaší hlavě.
V seriálech na Disney Plus
jsme chtěli vidět více postav z filmového plátna,
ale také tu bylo pár postav, které jsme chtěli
poprvé představit v plné šíři na Disney Plus.
Moon Knight byl na vrcholu toho seznamu.
Moon Knight je velkolepá postava, má jedinečný vzhled.
Je mnohem více orientovaný na akci,
což už jsme dlouho v Marvelovském vesmíru neviděli.
Vždy, když přemýšlíme, jak zpracujeme komiksovou postavu,
říkáme si, jaká je ve svém jádru,
jaká je její esence.
A nemůžete udělat show Moon Knight,
aniž byste přijali tu jeho temnotu a chaos.
V Marvelovském vesmíru
se Moon Knight poprvé objevuje v roce 1975 ve Werewolf By Night
a byl velkým protivníkem.
V období kolem roku 1980 z něj chtěli
fanoušci vidět víc, vznikl komiks.
Marc Spector je odjakživa Moon Knight.
Vyhodili ho od mariňáků a stal se žoldákem
a pak se stal avatárem egyptského boha Khonshu.
Když se podíváte na jeho původ v komiksu,
je to velmi egyptologicky zaměřené
a tím je to odlišné a jedinečné.
Kevin s tím přišel
opravdu brzy během procesu vývoje.
Řekl: "Pokud to dokážeme přinést do show,"
zaobalit to ve stylu dobrodružství Indiana Jonese,
"to je show, která vydrží šest hodin."
- Prostě jdu, na ně? - Jo, běž do kamery.
Musí to na mě působit jako...
Dobře, chápe to.
Mohamed Diab je egyptský filmař.
Spolupracující, sebevědomý,
přišel a opravdu měl na ten příběh svůj pohled.
Chci vám ukázat poslední věc. Tohle nakreslila moje dcera.
Podívejte se na tohle. To je Moon Knight.
Je! Přesně.
Přečetl jsem první dvě epizody a shrnutí zbytku show.
Prostě jsme se do toho se Sarah ponořili.
Sarah je moje žena a producentka show.
Měli jsme 200 stránkový návrh.
Přišel s návrhem,
Který se zaměřoval hlavně na egyptologii
a Kevin se pak na to od prvního dne soustředil,
na egyptologii, její dobrodružství.
Už během toho úvodního návrhu
jsme všichni věděli, že bude pro Moon Knighta nejlepším pastýřem.
A můžete to vidět.
Vidíte to, když se díváte na show...
Je v ní spousta vizuálních předzvěstí.
V jeho myšlení je tolik detailů,
že se to myslím prohnalo
celým štábem a obsazením a všemi, kdo se show dotkli, aby smýšleli stejně.
Jak jen můžeš, když to děláš...
Předtím jsem Moon Knighta neznal.
Někdy je to výhoda a jindy zas nevýhoda.
V mém případě cítím, že to byla výhoda.
Nebyl jsem připoután ničím jiným než tím, aby vytvořil dobrý příběh.
Velmi brzy jsme si uvědomili, že když máte šest hodin příběhu,
když máte čtyři nebo pět zemí,
zabere to víc týmového úsilí.
Ještě jednou, ale bez...
Mít Bensona a Moorheada
společně s Mohamedem Diabem jako hlavním režisérem se vyplatilo.
- Ahoj všichni. Omlouvám se. - Vypadl ti XLR.
- Promiň. Chyběli jste mi. - Též se mi stýskalo.
Jo.
Poprvé jsme tě poznali díky filmu Clash.
Aaron a já jsme se na ten film dívali
a oba jsme se na dlouho zastavili a řekli si: "My asi nejsme filmaři,
- "když je on filmař." - Jo.
Líbily se mi vaše filmy. Vím, že teď je to jako ping-pong,
musím říct to stejné. Ale zbožňoval jsem The Endless
už předtím, než jsem vás poznal,
řekl jsem si: "Páni, tihle chlápci něco mají."
Takže když jsme spolu nakonec pracovali, byla to pro mě velká věc.
Když jsme na tom začali pracovat se spisovateli,
jedna věc byla hned evidentní,
Moon Knight teď není nijak propojený s Marvelovským vesmírem.
Příběhově to bylo osvobozující
a umožnilo nám to hrát si s postavou,
která se nemusela řídit žádnými předem nařízenými pravidly.
Jako fanouškovi Moon Knight mi vždycky přišlo neuvěřitelné,
jak každý tvůrce dodá do díla něco svého.
Zvládli jsme vybrat všechny naše oblíbené věci z různých vydání.
Byl to ale skličující úkol, protože jak profiltrujete 40 let divnosti
do šestihodinové show, která bude dávat smysl?
S touto obrovskou 40letou historií komiksů
je z čeho vybírat. A nejlepší na Marvelovkách je to,
že nám umožňují znát původ postavy
a pak si s ní hrát, jak chceme.
Pro nás to bylo o příběhu.
Nikdo nám nikdy neřekl:
"V komiksu je něco, co je potřeba vložit do show."
Procházeli jsme každý komiks Moon Knight, který kdy existoval
a snažili jsme se najít ikonické obrázky, se kterými jsme se spojili.
Obvykle to byly ohromující věci,
jako například bílý obrázek
a ten, kde je vidět lidské maso na bílém pozadí... Takové typy obrázků.
V prvním vydání Moon Knight
byl Marc Spector jen obyčejný muž s různými identitami.
Marc Spector byl žoldák. Steven Grant byl tak trochu milionářem
a pak tu byl taxikář Jake Lockley.
A podle toho, jaké informace
zrovna Marc Spector potřeboval jako Moon Knight,
používal různé identity.
V průběhu let se různé identity proměnily v různé osobnosti
a ty různé osobnosti se proměnily v to, co teď známe
jako disociační poruchu osobnosti.
Mám pocit, že tvůrci komiksů s postavou Moon Knight
začali zajímavě riskovat
a v ten moment jste začali vidět, jak bojuje se svou poruchou osobnosti.
A jeho duševní zdraví se opravdu dostalo do popředí.
A postavě, kterou představili zhruba asi takto:
"je to muž, který chodí v bílém, bojuje s vlkodlaky.
"Co víc potřebujete vědět?" to přidalo na složitosti
a udělalo to z něj fascinující postavu.
Moon Knight je postava, která v komiksu dlouhá léta
bojuje s duševní chorobou.
Příležitost proniknout do někoho, kdo čelí takovým výzvám,
s úctou pro nás bylo velmi důležité.
S ohledem na všechny tyto elementy pak potřebujete skvělého herce.
Dobře Guten Tag.
S Oscarem jsme několikrát mluvili.
Věděli jsme, že má zájem o náš svět, nikdy jsme nenašli nikoho vhodného.
A nebyli jsme si jistí, zda by jej zajímal Moon Knight,
nevěděli jsme, jestli by chtěl dělat show na Disney Plus.
Ale moc do toho chtěl jít
a je tak kreativním kolegou a parťákem.
Když mě Kevin Feige oslovil ohledně Moon Knight,
nikdy dřív jsem o něm neslyšel.
Komiksy jsem sbíral jako mladý kluk, X-Men a
X-Force a pár dalších.
Takže nejdřív jsem se chtěl ponořit
do jeho postavy a jeho historie.
Hodně se toho změnilo, když jsem procházel všechny komiksy.
Je to hodně bohaté. Celkem obsáhlé.
Naší prací bylo
zaměřit se na věci, které nám připadaly nejzajímavější
nebo ty, které měly nejvíce šťávy.
A nakonec taky brát ten aspekt duševního zdraví velmi vážně
a zavázat se k tomu, co jsem moc chtěl já,
což byl rozbor postavy, zážitek z určitého úhlu pohledu.
DID disociační porucha osobnosti,
která se dříve nazývala mnohočetná porucha osobnosti.
Na konci je to beletrizované zobrazení DID,
ale myslím si, že jsme se v show maximálně snažili,
abychom jí porozuměli a prohloubali ji.
Na začátku jsem se nejprve
ponořil do DID a zjišťoval, jaké to je.
Robert Oxnam napsal skvělou knihu
s názvem Roztříštěná mysl.
Nakonec se stala něco jako mojí biblí,
protože on si neuvědomoval, že trpěl DID,
až do svých čtyřiceti let.
Myslel si, že byl alkoholik a v životě měl potíže
a hle, najednou
zjistí, že v něm žije osm různých osobností.
Osm různých já.
To bylo ohromující. A taky skutečnost, že
je to vlastně druh super schopnosti.
Jak neuvěřitelné jsou lidské bytosti, aby přežily
hrozné trauma z útlého mládí.
Je to mechanismus přežití, který se spustí,
když si mozek vytváří jiné lidi v rámci vlastní psychiky,
aby byl schopen unést to trauma.
Každý, kdo bude sledovat tuhle show, a každý, kdo na ní pracoval,
bude mít nějaký vztah k duševnímu zdraví.
Všichni na to mysleli po celou dobu show,
abychom se ujistili, že náš příběh bude ohleduplný.
Nemusí to být o něčem tak specifickém. Ve skutečnosti chci říct,
že to může poučit o něčem, co jsme všichni zažili,
což je snaha a zájem o někoho, kdo s něčím bojuje.
Pojďme. Děkuji...
Náš hlavní spisovatel Jeremy Slater měl vášeň pro jednu věc
a to udělat epizody 101 a 102 o Stevenovi.
Vždycky jsem věděl,
že když začnu show s Marcem, bude to hodně náročné.
Protože v naší show je Marc velmi uzavřená postava.
Byl by to těžký boj po zbytek seriálu.
Podíval jsem se na Stevena Granta a řekl si: "Vím, jak ten příběh sdělit."
Jakmile máte jasno v tom, kdo je Steven Grant,
jste v tom po celou dobu.
To musím Marvelovkám a Jeremymu Slaterovi nechat.
Myslím, že jedna z nejskvělejších věcí v show byla myšlenka
vidět svět skrz Stevenovy oči. Moc se mi to líbilo.
Počínaje úplnou záhadou, epizoda jedna je jeden velký otazník,
- což je: "Co se děje?" Že? - Jo.
Někdy jste v pokušení, aby to už bylo za vámi
a vy jste viděli, jak Moon Knight někoho zmlátí.
To nevidíme až do konce druhé epizody.
Trvá to téměř jako jeden večerní film, než vidíte
- titulního Moon Knight něco udělat. - Přesně.
Bylo to napínavé, když jsme si museli hrát se záhadou.
Poslali mi pár návrhů několika epizod
a viděl jsem, že se příběh dostal z New Yorku do Londýna,
ale postavy byly pořád napsané jako Američané.
Ale to mě přimělo přemýšlet,
"Máme prostor vytvořit postavu, která by byla dobrým protipólem
"toho, co očekáváte od silného hrdiny žoldáka?"
"Žoldák?" Ne. Nejsem žoldák.
Jmenuji se Steven Grant.
Pomyslel jsem si: "Když se to odehrává v Londýně, co když je Steven Brit?"
A pak jsem jen tak doma začal přicházet s jistou postavou
dělal jsem to pro moje děti.
Můj nejstarší syn si začal Stevena zamilovávat.
A smál se. Tak jsem si řekl:
"Tak jo, možná tam něco je. Na něco jsem přišel."
Nevím, co to má dělat s Egyptem.
Tehdy to neměli, že ne? Ne.
Měli rádi fíky a datle.
Stojíme ve Stevenově bytě.
Rozhodli jsme se udělat podkroví,
protože to připomíná tvar pyramidy.
Dva, jedna. Kamera. Akce!
Jeho postel jsme dali pod takovou plošinu
jako by byl v sarkofágu.
Jako by byl v hrobce.
Když jsme poprvé začali natáčet, první dva měsíce byly jen o Stevenovi.
Tenhle proces byl jedním z těch, do kterých jsem se zamiloval,
hlavně do Stevena.
Můžete to vzít dolů, prosím?
Donno, dáš mi prosím vteřinku, s těmi svými brouky?
Nepamatuji si, kdy jsem naposledy tak miloval být nějakou postavou.
Chtěl jsem pořád používat přízvuk a být tou postavou.
Do hodiny se musíme převléct?
- Jo, vypadá to skvěle. - Jo. Dobře.
- Stejná bunda. - Výborně.
Neřekl bych, že jsem metodický herec
Nechtěl jsem se kvůli tomu stydět
a nechtěl jsem o ničem pochybovat.
Takže pro mě to bylo spíš
v tom zůstat, abych mohl věřit, že to tam pořád je.
A svou energii můžu dát i jinam,
do hraní a dělání všech těch věcí
a vymýšlení pohybů na kameru apod.
Ach můj bože.
Podle mě se tón show rodí s postavou.
Dozvídáme se o mytologii Moon Knighta a sázkách v příběhu
skrz postavu, pro kterou je to taky nové.
Člověče! To je šílené.
Tahle show je celosvětovým dobrodružstvím s nadpřirozeným nádechem.
Jsou tam taky kousíčky hororu.
Na Moon Knightovi je zajímavé to,
a myslím, že právě to nakonec rezonuje v celém Marvelovském vesmíru,
že když ty vrstvy odlupujete,
uvědomujete si, že je to příběh postavy.
A myslím, že to je jedna z věcí, ke které Oscar Isaac směřoval.
Šílím z toho člověče.
Už jsem z toho zešílel.
Už nepoznám rozdíl mezi...
Mým bdělým životem a mými sny.
Steven byl klíčový, protože Steven je upřímný a také vtipný,
ale také 100% upřímně vyděšený z toho, co se děje,
což umožňuje spoustu různých reakcí,
které všechny žijí v jednom světě.
Jděte do háje. Ven z mé hlavy!
Jo.
Zatímco se směje nebo vtipkuje,
nebo je vyděšený z něčeho hrozného a obludného,
zároveň se taky
můžete vypořádávat se skutečným traumatem z dětství.
A ve stejnou chvíli je tam s vámi mluvící hroch.
Protože už to bylo nastaveno jako tenhle psychologický pohled,
myslím, že už jste schopni se s tím smířit.
Podržte dveře! Děkuji.
Bojově nebo kaskadérsky je Steven Grant obyčejný člověk.
To je nejtěžší věc,
když máte v příběhu zinscenovat rvačku s někým,
kdo se neumí prát.
Miluju to, protože myslím, že i když jste
nikdy necvičili žádné bojové umění,
nebo jste se nikdy nedostali do skutečné rvačky,
pořád máte ten instinkt přežití.
Pořád máte ten instinkt bránit se.
Šest!
Dávám přednost kriketu.
Oscar měl další nápad a to vnést trochu humoru.
Někdy byl trochu praštěný,
ale jindy mu mohl jeho praštěný boj zachránit život.
Šakal. Šakal!
Myslím, že kostým Moon Knighta, ty dvě postavy, které máme,
se nepodobají ničemu, co jste kdy v Marvelovkách viděli.
Vychází to z představivosti osoby
inspirované starým bohem.
Pan Knight je to, co si Steven
představuje, že je super.
James Bond, něco takového, že?
Švihácký džentlmen, který je šibalský, silný a zábavný.
Stevene, co to sakra máme na sobě?
Já nevím. Říkala, že potřebuju oblek.
Pro pana Knighta máme upravený třídílný oblek.
Inspirovali jsme se komiksem.
Chtěli jsme se ujistit, že vnesme alespoň trochu textury
a že to nebude jen hladce bílé.
Takže když na něj zasvítí světlo, lehce se zatřpytí,
aby se ten oblek trochu lesku.
Má vestu s vlastními knoflíky,
symbol Khonshu.
Tenisky jsme přizpůsobily, protože jsme tomu chtěli dát moderní vzhled.
Náš režisér Mohamed chtěl, aby na nich bylo pár pásků
jako úcta k mumiím.
Meghan odvedla úžasnou práci.
A stalo se to skvělým vtipem,
kdy má dělat "oblek", ale neví, co to znamená.
Že ale vypadám skvěle.
- Dobře, kde je skarabeus? - Skarabeus...
Co je tohle? Na co jsou ty malé hůlky?
Obušky používá jak Moon Knight, tak i Mr. Knight.
V původním komiksu je měli na dolní noze,
nechali jsme je jen tak vzadu pod pláštěm,
nebo pod sakem.
Vlastně docela super.
Tady je malá zajímavá lahůdka.
Původně měl Marc oblek Mr. Knighta
a Steven měl kostým Moon Knighta.
A jak se ze Stevena stal Brit,
bylo to: "Cítím se jako Stevenův Mr. Knight. Nemyslíme?"
A pak si říkali: "Mysleli jsme na to samé."
A pak se to vyměnilo.
Tak jo. Pauza.
To je ono, pauza! Všichni se uklidněme, jo?
Všichni jsme přepracovaní.
Všichni se k... uklidněme a na chvíli si promluvme...
Vezmi tělo, Marcu.
Moon Knight má takovou ikonickou siluetu,
že jsme věděli, na jakém poli zůstaneme.
Kápě, maska, kapuce.
A pak šlo o to,
s jakými malými detaily jsme si chtěli na kostýmu pohrát.
Myslím, že je to opravdu skvěle nakreslené
a pro mě je to Moon Knight.
Ale jakmile do toho oblečete skutečného člověka,
začnete si představovat, jak
na někoho egyptský bůh nasadil SWAT výstroj.
A nějak to nezapadá.
Návrh byl proces spolupráce.
Všichni se zapojili.
Oscar přišel a měl několik skvělých nápadů.
O kostýmu se na začátku hodně mluvilo.
Nakonec se do toho vložil Ryan Meinerding
a vymyslel koncept,
který jakmile jsme jej všichni spatřili, řekli jsme si:
"Nikdy jsem to neviděl a vypadá to fakt děsivě."
Moon Knight má na celých nohách hieroglyfické nápisy.
Starověký egyptský jazyk neznal slovo "rytíř".
Neexistovalo.
Takže jsem vymyslel "Ochranný voják Měsíce".
Staroegyptský Moon Knight.
Pracovali jsme s Marvelem a jejich koncepčními umělci
a také samozřejmě s Meghan Kasperlik, návrhářkou kostýmů pro celou show
abychom s tím konceptem pokračovali
a abychom toho komiksového hrdinu proměnili v něco skutečného.
To zlato je pěkné. Můžete volně hýbat rukama?
- V pořádku. - Ve své podstatě to
musí vypadat jako zavázané obvazy.
Ve skutečnosti se takový oděv velmi těžce vyrábí.
Protože každý kousek
je jednotlivým kusem, který je sešitý dohromady
a zároveň musí padnout na lidské tělo.
Takže jsme museli najít látky, které dobře pruží
a pak jsme na ně vytiskli obvazové textury
a samozřejmě jsme je taky nabarvili.
Snažíme se, aby to zůstalo světlé a lehké, abyste se v tom nepřehřívali
a taky aby to pružilo.
Zároveň se ujišťujeme, že všechny látky a vůbec všechno
je dostatečně pevné a odolá pádům a kaskadérským kouskům.
Kostým Moon Knighta a jak se zformoval,
byla to dlouhá cesta,
než se všem líbil.
Jen proto, že jsme viděli tolik proměn,
v tolika různých filmech a projektech se superhrdiny
vyzkoušeli jsme spoustu věcí, abychom se ujistili,
že to bude vypadat jako kouzelná proměna.
Ale ne něco, co přichází z velké dálky,
chtěli jsme, aby to vypadalo, že to přichází kousek od něj.
Tak jo. Udělej to. Převezmi kontrolu. Prozatím.
Hodně z toho udělalo vrstvení materiálů,
díky kterému ten kostým nakonec vypadal realisticky.
I když vím, že to dalo hodně práce
pro ty, kdo sestavovali skutečný kostým
a pro Meghan a její tým, aby to dali dohromady,
abychom měli nový materiál k focení,
abychom viděli, jak se hýbe, bylo to důležité.
Moon Knighta lze popsat jako téměř Marcovo id.
On jako nejodpoutanější, nejbezcitnější,
nejnásilnější, nejpomstychtivější.
Myslím, že jsme s Marcem bojovali.
Nemohli jsme jej najít na stránce.
Steven je velmi snadno stravitelný.
Ihned se do něj zamilujete, tak asi od třetí scény.
Od té třetí epizody jsem se bál, že se lidi prostě na Marca nenapojí.
Kdo to je? Není tak zábavný, není tak sympatický, prostě není.
Když jsme Marca potkali na place poprvé, vzduch se jakoby vypařil z místnosti.
Protože byl v... Ne Oscar,
Marc byl v té scéně v hrozné náladě.
Celá nálada se změnila z energetického a zábavného Stevena
na "Tak jo, všichni, čas se soustředit."
Nejdřív jsem si nebyl jistý, a tak jsem řekl:
"Nechci natáčet Marca ve stejný den jako Stevena.
Půjde to nějak, abychom je mohli dělat v jiné dny,
aby se mi podařilo je odlišit?"
Dobře, jdeme na to. Připravit. Akce!
Já to neudělal. Chráním ji před Khonshu.
Nevíš, o čem mluvíš.
Sleduje ji. Chce, aby mě nahradila. Nikdy...
Nevíš, o čem to mluvíš Stevene.
Prostě zmlkni.
Mimochodem, Marc ani nemá Oscarův normální hlas.
Je to úplně vymyšlený přízvuk.
Poslouchej mě, kámo. Hej, poslouchej mě.
Vypadni od té tašky.
Zmiz od té tašky. Takhle ji zabijí.
Dali jsme Marcovi trochu Chicaga
a pak jsme se opravdu ponořili do historie komiksů
a dali mu nižší hlas, jiné postavení těla
a jinou fyzickou stránku, aby byli opravdu odlišní.
Střih!
Zjistil jsem,
že jakmile jsem se cítil lépe v obou postavách,
pomalu jsem rozvíjel svou schopnost,
jak se mezi oběma snadněji přepínat.
A pak, jak to pokračovalo,
měl jsem pocit, že to je ten kouzelný trik.
Kvůli načasování, chceš, abych řekl Stevenovy řádky?
Abys věděl, jak dlouho zaměřit odraz?
Nádhera, jo.
Je tam scéna na útesu,
kdy Marc mluví na Stevena a pak zabíráme Oscara třikrát nebo čtyřikrát.
Co to s tebou sakra je Stevene?
Se mnou? To ty ses vydal na vražedné řádění.
To, co udělal, bylo kouzelné.
Já jen měním kameru
a on se mění jako člověk, z Marca na Stevena.
Marc a Steven jsou úplně jiní a pro Oscara to není snadné.
Navrhuji, abys přestal poslouchat toho hloupého holuba.
Drž se mi z cesty.
Nakonec to bylo fakt zábavné, protože šlo vidět,
jen v očích jste mohli vidět, kdy došlo k proměně.
Ani jste nemuseli nic měnit, šlo vidět, že
"tady je Marc. Marc je tady,"
Bylo to opravdu vzrušující.
Můžu se podívat na jeho nehybnou fotku
a poznám, jestli hraje Stevena nebo Marca. Nic jiného.
Jen prostě jinak vypadá. Okamžitě.
Když si na to teď vzpomeneme, byl to čas strávený
se třemi lidmi v jednom těle po celou dobu natáčení.
Všichni jsme poznali Oscara a pak jsme všichni poznali Stevena
- a pak jsme všichni poznali Marca. - Jo.
Když máte úžasného hrdinu,
když nastavíte laťku vysoko s Oscarem Isaacem,
pak si říkáte: "Jak to uděláme s tím padouchem?"
Ethan Hawke se zapojil taky
a to je vysněné obsazení.
Jiné než to, co jsme my zjistili, že?
Oba jsou velké a známé hvězdy
a my máme velké štěstí,
že přišli do našeho světa aby hráli tyhle postavy.
Zradili ji.
- Opravdu? - Drahými lhostejnými bohy.
I její vlastní avatár.
"Avatáři." Ti modří lidé, že? Miluju ten film.
- Avatárem myslím... - Myslíš tu animaci?
Stevene. Přestaň.
Viděl jsem pár filmů od Mohameda Diaba
a bavili jsme se, že bychom udělali malý indie sci-fi film.
Chystali jsme se začít a pak jsme dostali tuhle práci, zeptal jsem se jej:
"Můžeš rok počkat?" A on řekl, že ano.
Prostě jsme si sedli a chtěli jsme spolu něco natočit.
Sledoval jsem Good Lord Bird
a byl to ohromující výkon.
Jak jsme s Mohamedem mluvili o Harrowovi,
řekl jsem: "Člověče, co takhle Ethan? Nebyl by v tom skvělý?"
Mohamed řekl: "Ano, Ethana miluju. Znám jej."
"Myslím, že by to bylo skvělé. Výborný nápad, udělejme to."
Myslím, že to bylo hned druhý den, šel jsem do kavárny
a Ethan tam byl.
Vídával jsem jej tam, ale nikdy jsem s ním nemluvil.
Řekl mi: "Slyšel jsem, že jsi mluvil s Mohamedem."
"Já hraju Moon Knighta." A já na to: "To jsem nevěděl."
"Měl bys hrát padoucha. S Mohamedem jsme to probírali."
Snadno jsem na to kývnul.
Nikdy mě nenapadlo si to rozmyslet.
Na těch komiksech je zajímavé to, že nemají určujícího padoucha.
A to nám umožnilo pokusit se,
které aspekty některých padouchů si chceme zachovat.
Které stránky opravdu pomáhají původnímu příběhu?
Myslím, že začal jako nějaký pochybný milionář.
- Něco takového, že? - Ano, tak to začalo.
A pak se v podstatě měnil v kultovního vůdce.
Hodně jsme o tom mluvili s Ethanem, jak to udělat realisticky, protože
jeho horlivost a víra chce svět bez bolesti.
A to je pro nás mnohem zajímavější postava, než někdo,
kdo má v srdci jen zlomyslnost.
Myšlenka šesté epizody, kdy přijde za Amemait a říká: "Vezmi mi život."
Není jedním z těch padouchů, kteří se snaží dosáhnout svého, protože
"Chci ovládat svět." Jemu je to jedno.
Tvoje Váhy postrádají rovnováhu.
Přijímám Váhy bez ohledu na výsledek.
Většina lidí, která spáchá zločiny, nepřemýšlí...
Ráno se nevzbudí a neřeknou si: "Jsem špatný."
Mají své důvody. Peklo je dlážděné jejich důvody.
Tak jsem musel přijít na jeho důvody a učinit je racionálními a rozumnými
a přesvědčivými.
Když se podíváte na kultovní vůdce napříč dějinami,
megalomani,
velmi často alespoň tedy začínají velmi idealisticky.
Ve spoustě z nich vidíte skutečné morální úsilí.
A tak jsem se snažil napojit na to, v co věří, a že když...
Musíte opravdu věřit, že skutečně pomáháte.
Jsme tu proto, abychom na Zemi měli Ráj, co nejvíc to jde.
Kdo by chtěl jít první?
Myslím, že nejúspěšnější padouchové v historii Marvelovek
je pár zločinců, kteří v sobě mají určitou šeď,
jako Killmonger nebo Thanos.
Lidé si mysleli: "Víš ty co? Máš pravdu."
A já doufám, že Harrow je... Že to z něj lidé budou cítit. Dává smysl.
Jo, dává smysl. A pak je tu také...
Je jasné, že tenhle chlápek hodně trpěl.
Hodně trpěl a je v něm spousta lidskosti, která se projevuje skrz tu bolest.
Měli jsme tu čest, že jsme mohli režírovat úvodní scénu první epizody,
- která měla původně uvádět druhou epizodu. - Jo.
Kéž bychom za to mohli, slíznout smetanu, ale nemůžeme.
Musíme ji nechat Ethanu Hawkovi.
Vymyslel skvělou úvodní scénu.
Proto si najímáš Ethana Hawkea.
Do boty si dal sklo a odešel o holi.
A o pár scén později
slyšíte toho chlápka křupkat po silnici.
A vy už víte, kdo to je,
už je vám jasné, že je dost pošramocený.
Kolem jeho postavy to vytváří tajemno a zájem o to, kdo vlastně je,
a to byl všechno on.
Použili jsme ten nápad chladného úvodu a u čtení scénáře jsme si s ním pohráli.
Myslím, že to byl Grant, kdo řekl, že bychom za ty boty měli zaplatit,
- neměla by to být zvláštnost. - Chytré.
Všechno, co se zaseje, by se mělo sklízet,
ten domino efekt všeho.
A spousta věcí se právě zrodila
- během čtení scénáře. - Jo.
Vidíš to, že jo?
Jo, vidím to.
Našemu producentovi Grantu Curtisovi také vděčím za mnohé
a Kevin a všichni v Marvelu, že nám k tomu dali prostor.
Každý týden jsme četli scénáře epizod
a ptali se na spoustu věcí
byli jsme jak mechanici.
Vyvinulo se to v něco mnohem filozofičtějšího.
Byla to skvělá spolupráce s Marvelem a herci a s vámi,
kdy jsme končívali s novým porozuměním postavy jen z jejího úhlu.
Myslím, že jsme vytvořili prostředí,
ve kterém lidé mohli vyjádřit své názory příběhem,
nikdo je nikdy nesoudil.
"Co je nejlepší pro mou postavu?
"Navrhuji tohle, předávám si nápady s ostatními."
Díky tomu byly naše scénáře, příběhy a seriály mnohem lepší.
Na place jsme si říkali, jak tohle uděláme?
Jak to uděláme co nejupřímnější?
Všichni jsme byli na jedné lodi,
bylo to bezproblémové s Aaronem a Justinem, Mohamedem,
protože jsme o tom všem mluvili.
Všechno bylo otevřené.
May byla s námi.
Hodně bojovala pro Laylu.
Layla by taková nebyla nebýt Mayi.
Bezpochyby.
Byla něco mezi ní a Sarah,
ženské hlasy v místnosti, myslím, že ony dvě
a Egypťané, kteří věděli, kým je,
čím si musela projít.
Bylo těžké ji obsadit,
protože jsem od začátku věděl, že to není jen role,
ale že představuje skupinu lidí po celém světě.
Maya se mi líbila jako herečka,
ale bylo pro mě moc důležité,
abych jako Arab našel někoho, kdo nás může zastupovat.
- Tady nikdo nebude? - Jo, jen budeš dávat...
Předtím jsem o té roli nic nevěděla.
Byla Egypťankou a pro mě
bylo velmi vzrušující vyobrazit ji v marvelovské produkci.
A jak šel čas a já se o ní dozvídala víc,
zjistila víc o její cestě,
bylo to ještě víc vzrušující.
Mohamed hledal herce, u kterých intuitivně věděl, že se oddají,
úplně oddají své roli a nebudou se bát, že u toho budou vypadat blbě
nebo dát do toho cokoliv.
Vždycky byla maximálně připravená a taky měla pár skvělých nápadů
o své postavě a o tom, že jí dá skutečný hlas.
Jen abys věděl, nejsem tu, abych ti pomohla.
Jsem tu kvůli sobě a ostatním, co by umřeli, kdyby Harrow uspěl.
Na začátku jsem hodně bojovala.
Jako docela zranitelná osoba
jsem si myslela, že Layla musí být opravdu silná
a že nesmí nic cítit a nebyla jsem si jistá,
kdy se to zlomí a já budu brečet nebo budu přecitlivělá.
Ale je to jen typ člověka
a pro mě bylo důležité ukázat všechny tyhle stránky jedné ženy.
Pokaždé, když se o tobě dozvím něco nového,
řeknu si: "Tak a je to. Už mezi námi není žádné tajemství."
A pak se objeví něco dalšího a je to jako bych tě nikdy neznala.
Ne, neznala.
Neznáš.
Milovala jsem čtvrtou epizodu,
protože v ní Layla měla hodně prostoru
ukázat, čím si ve svém nitru prochází,
a jak se to projevuje skrz její zážitek v hrobce.
Scéna s Harrowem mi ten den připadala jako hra,
protože jsme byli tak daleko od sebe, že nás točili na dvou jeřábech.
Všechny záběry zblízka jsme dělali ve stejnou dobu, neuvěřitelné.
Zvládla jsi to skvěle.
Proč všichni muži jako ty
mají potřebu se tak povyšovat?
Pro mě bylo opravdu důležité, aby Layla
jen někomu nesloužila na jeho cestě.
Skončil jsi?
Ať už to byl její otec, milenec, kdokoliv,
mám pocit, že objevuje sama sebe, což je ta největší věc.
Doufám, že si to uzavřeš.
Tohle je naše scéna v Káhiře.
Je to pro nás velký den.
Máme tu 225 komparzistů.
Celkem máme 55 aut jezdících dokola
spolu s Oscarem a Mayou, jak se prochází Káhirou.
Akce!
V káhirských ulicích jsem se cítila pohlcená,
měla jsem opravdovou úzkost, což je...
Mám pocit, že někdy ji mám, protože se toho děje moc.
Jedna z nejzajímavějších věcí bylo
vytvořit centrum Káhiry v Budapešti.
Postavili jsme velké zázemí
pro čtyři nebo pět bloků Káhiry
se zeleným plátnem v pozadí, což bude pyramida.
Mohamed se chtěl ujistit, že když nebudeme natáčet v Egyptě,
budeme mít repliku Egypta a to do puntíku.
Řeknu vám něco, co štve lidi v Egyptě.
Pyramidy, vždycky jsou uprostřed pouště.
Má jednu stranu v poušti
a druhou stranu v centru města.
Takže pro mě bylo velmi důležité vyobrazit Egypt jako
skutečný Egypt.
Přivedli jsme Egypt do Budapešti.
V podstatě jsme tu zrekonstruovali Káhiru.
Od káhirské čtvrtě po poznávací značky.
Dokonce i trička a všechno v arabštině.
Opravdu mě to vrátilo zpátky do Káhiry.
Bylo to impozantní.
Všechno, dobře.
Měl jsem spoustu komparzistů Egypťanů.
Někteří mi řekli,
nebyl jsem v Egyptě pět let a konečně se cítím jako doma.
Byli z toho celí dojatí.
Seriál Moon Knight má gigantickou produkci.
Asi největší, kterou jsme zatím dělali,
co do celkového rozsahu a velikosti show.
Potřebovali jsme jet někam, kde bychom mohli připravit co nejvíce scén.
Mít co největší prostor na zázemí.
Věděl jsem, že budeme moci vytáhnout všechno,
co jsme potřebovali, v Budapešti.
Origo studio, Budapešť, Maďarsko
Do naší producentky Stefanie jsme se zamilovali.
Má charakter a je skvělý člověk a tvrdě pracuje,
ale také je prostě génius, že?
Vzpomínám si, jak nám ukázala to muzeum.
Jako všichni jsem byl úplně paf.
Je to napodobenina všeho egyptského, co jsem kdy viděl.
Ona a její tým, všichni, géniové.
Jsme v Muzeu výtvarného umění v Budapešti.
A obnovujeme to,
co má být ekvivalentem Britského muzea.
Egyptská část Britského muzea v Londýně
se třemi velkými místnostmi, které vybavujeme našimi artefakty.
Vyrobili jsme asi 140 kousků
od toho největšího, který má něco přes šest metrů,
po menší kousky, které byly vyřezány a upraveny
a znovu obnoveny, ano.
Jako šperky a malé kousky.
Protože většina našeho příběhu je Stevenova a Marcova dvojakost,
uzavřené skleněné vitríny, které nám dávali,
byly hřištěm odrazu, které jsme potřebovali.
Nemůžu tomu uvěřit.
Ach mé dny. Jsme uvnitř.
Jsme uvnitř velké pyramidy v Gíze.
Tohle je naše největší scéna.
Nejspíš. Jedna z největších, ne-li největší.
Jsme uvnitř pyramid v Gíze,
tady se potkají avatáři.
Pro příběh je to velmi důležité místo.
Odehrává se tam hodně příběhu.
Spoustu věcí se tam spojuje.
Bylo pro nás důležité to postavit.
To, co jsme postavili, byly asi tak tři patra,
tak vysoko, jak jen to na jevišti šlo.
Jsme v šestém patře studia Origo
a tahle scéna se jmenuje Komora bohů.
Tady jsme. Natáčíme zítra.
Trochu mě to děsí, nikdy jsem nic takového nedělala.
Je velmi těžké natáčet o Egyptě,
protože se to snadno může stát cliché.
Něco jako Vegas.
Měl jsem dva egyptology.
Jednoho odtud, jednoho z LA a jednoho výzkumníka.
Můžeme si to uzpůsobit
a očividně jsme si to uzpůsobili uctivým způsobem, myslím.
Chtěla jsem smíchat bohy, kteří jsou marvelovskými postavami
s původními sochami bohů.
Myšlenkou bylo mít portál všude, kde vstoupí avatár.
To narušení.
Egyptští bohové jsou velmi vysocí
a my jsme na kameře nechtěli mít jen nohy a kolena.
Tváře a reprezentující zvíře jsme přenesli taky dolů
na úroveň země v chrámu,
abychom měli zajímavější interakci.
Rozhodneme o našem nejlepším postupu.
Vyslovte svůj záměr.
Ty detaily, které tam byly
a sochy, které jsme měli v Síni bohů,
byly úžasně zpracované.
Měli jsme celé oddělení
lidí, kteří jen stavěli sochy.
Celý den dělali jen tohle, modelovat, formovat a vykrajovat sochy.
Scéna Alexandra Velikého a to množství detailů...
Není žádný důvod jít dovnitř a zblízka se na to podívat.
Ale když jste to udělali, kamkoliv jste se v té síni podívali,
vypadalo to tak opravdově. Do detailů.
Každá malá kresba na zdi.
Jsme v Alexandrově pohřební komoře.
To byla jedna z nejoblíbenějších scén.
Máme tu něco z Alexandrova pokladu.
Jeho slavný kůň.
Jeho osobní štít.
Bylo náročné jej nakreslit tak, aby to bylo odpovídalo,
ne jen jedním malířem, ale více lidmi,
což by se stalo.
Kontaktovali jsme uměleckou školu v Budapešti,
kde studují skvělí mladí umělci.
Vyndali jsme několik projektorů s uspořádáním hieroglyfů
a oni v podstatě přišli a malovali.
Takže pro nás to byla skvělá zkušenost,
protože pro mě vidět
mladší lidi zapojené do něčeho tak odlišného
od toho, co dělají, bylo...
Byli velmi nadšení
a nakonec myslím, že to, co nám dali, je překrásné.
Stefanie jako produkční designérka udělala s těmito scénami
důležitou práci.
Pro mě to není proto,
že se cítím, že tam jsem, ale protože...
Vidím, jak umělec přináší svůj nejlepší kousek.
Vidím, jak přicházejí a rozhodují se o příběhu.
Drobné odkazy, které souvisí s jinými epizodami.
Neuvěřitelné množství pozornosti bylo vloženo do vytvoření těchto scén.
Takže tahle osoba se plně oddává
a přináší všechno, co má, na stůl.
To chci taky dělat.
Doufám, že součástí té radosti ze sledování téhle show, bude
vystavení téhle skvělé egyptské mytologii,
kterou moc lidí nemá.
Měli jsme co dočinění s klasickými mýty Josepha Campbella
po celá léta na Západě.
Viděli jsme adaptaci Severské mytologie od Stana Leeho a Jacka Kirbyho.
A teď klepeme na mytologii starověkého Egypta,
která byla formativní pro samotné lidstvo a pro vyprávění příběhů obecně.
Egyptská mytologie je jedna z nejstarších
a nejvíce fascinujících na světe.
Myslím, že Hollywood se zdráhal k ní přiblížit.
Měl jsem štěstí, že jsem dostal šanci to ukázat.
I taky jsem měl štěstí, že prvky příběhu to měly od začátku.
Měli jsme skvělý tým.
Měli jsme egyptology.
Měli jsme Ramy Romanyho, abychom se ujistil, že je vše správně.
Začněme s...
Marvel měl velký zájem na tom, aby udělali Moon Knighta
pro fiktivní show co nejpřesněji z historického hlediska.
Snažili se tak provléct nit mezi historickou přesností
a komiksovou knížkou.
Myšlenka avatára je starý egyptský nápad.
Každý faraon je považován za boha Horuse.
Takže každý staroegyptský faraon
je vlastně avatárem boha Horuse.
Svázání bohů do kamene.
To je fikce. To se nestalo.
Ale vešebty jsou skutečné.
Pokaždé, když vejdete do jakékoliv královské hrobky, jsou tam vešebty,
které pomáhají zesnulému, králi nebo šlechtici,
na jeho cestě k posmrtnému životu.
Vešebty ožívají
a slouží králi v posmrtném životě.
V Budapešti je muzeum,
které má staroegyptskou sbírku.
A mají tam malou skříňku s vešebty bohyně Tveret
a její náhrdelník.
Bylo to výjimečné.
Je to tak trochu důkaz, že to není vymyšlená postava,
kterou přinášíme pro seriál, ale že má dlouhou historii.
Sama jsem napůl Egypťanka
a je skvělé, že můžu hrát tuhle staroegyptskou mýtickou postavu.
Ještě něco?
- To je ono. Střih. - Skvělé. Ano, střihněme to.
Antonia je další egyptská kolegyně,
kterou když všichni slyšeli, tak si řekli, že to je Tveret.
Mimochodem dnes jsem se naučil říkat Tveret bez r.
Tveret.
Nechám tě to říct.
Říkám to a doufám, že to říkám správným způsobem.
Všichni se učíme. Je to jazyk, kterým se nemluví.
- Takže se jej všichni učíme. - Jasně.
Ona je tou postavou, myslím jako...
Pohnuli s postavou
a vytvořili ji vizuálně kolem jejího výkonu.
Ona je tou postavou, myslím jako...
Ukázali nám její malou zkoušku
a pak ukázali ty stejné pohyby
prováděné velkou hrošicí. Bylo to k popukání.
Z tohohle se vám asi zamotá hlava,
ale myslím, že jste si dávali malou přestávku.
Mám obavu, že jsi vlastně docela mrtvý.
Zvažovali, že Khonsu bude mít skutečný kostým,
a taky Tveret,
zrovna jako Amemait.
Nerad říkám prodejcům vizuálních efektů,
udělejte to tak, aby to vypadalo realisticky.
Raději bych chtěl říct,
slaďte to s tím, jak se světlo odráží od ramene Antonie,
nebo slaďte to s korálkami na šatech Amemait.
A pak to vyzkoušet.
Chci říct, mít to doopravdy
byla jedna z věcí, na kterou jsem opravdu tlačil.
Vítej, milý cestovateli... Cestovatelé,
v království Duat.
Myslím, že používají opravdu novou techniku,
díky které už nepotřebuji ten oblek pro snímání pohybu.
Na sobě mám jen svůj kostým.
A pak máme držák v úrovni očí
devítistopové verze Khonshu, která bude umístěna později.
Měli jsme plnohodnotnou lebku Khonshu, kterou jsme vyrobili.
Pro představu, kde je hlava Khonshu.
Měli jsme skvělou představu o pohybech Khonshu,
protože šlo vidět, jak se pohybuje
a pro představu jsme měli i kostým.
Znovu jsme to vytvořili jako digitální postavu
a máte tak čisté záběry a další věci.
Ale moc nám pomohlo to mít.
Vrať to, ty hlupáku.
Jako Egypťan a někdo, koho velmi zajímá starověký Egypt,
myslím, že Marvel si s Khonshu poměrně kreativně vyhrál.
Ale zůstává věrný duchu mytologie.
Khonshu ve staroegyptštině znamená "cestovatel",
a je ochráncem cestovatelů noci.
On je měsíčním Bohem a udržuje rovnováhu ve vesmíru.
Odpřisáhneš, že budeš chránit poutníky za nocí
a vykonávat pomstu na těch, již jim ubližují?
Existuje skutečná stránka Khonshu,
a pak je tam ta metafora,
která ztělesňuje Marcův vztek.
Zabij jej!
Jeho vztek na to, co se mu stalo, když byl ještě dítě...
Zatni mu tipec!
A jeho vztek na sebe,
že má pocit, že si to zaslouží.
A že musí být otrokem, že nemá na výběr.
Skoro jako závislost.
Pokládáš tohle tělo za své?
Náleží mně.
A pak taky,
je Khonshu jen další hlas v jeho hlavě?
Tyhle otázky nejsou snadno zodpovězeny.
Každá stránka téhle show má dualitu.
Každá osoba má dvojí já a příběh má dvojí povahu.
Khonshu má avatár, jehož úkolem je mstít přestupky.
A já pracuji pro jiného Boha
jehož cílem je odstranit všechny nepravosti.
Zcela přesvědčivě bych mohl tvrdit, že nehraji padoucha.
Je možné sledovat tuhle show a myslet si, že tenhle člověk
si vymyslel tyhle představy o svém psychiatrovi,
který se mu snaží zmírnit bolest.
A on svou bolest chce, protože mu dává jeho identitu.
Protože spousta z nás ukládá svou identitu do svých bolístek, že?
A tak mě proměnil v padoucha.
A tak jsem se snažil vytvořit postavu
která může být viděna z obou stran mince.
Ten padouch byl dobrý.
„Žádný strom nevyroste do nebes, aniž by jeho kořeny
nedosáhly temnoty pekel.“
Vlastně tomu věřím.
Tohle je scéna z psychiatrické léčebny.
Z pohledu Marca odhalíme spoustu dalších postav
a motivy a vizuály, které jsme viděli po zbytek epizod
a odhalíme je v takovém úhlu pohledu, že jeho celá realita
se mohla vytvořit na základě jeho zkušeností v tomto zařízení.
Nebo taky ne.
Myslím, že ty kousky puzzle na tom byly taky zábavné.
Víte jak, nepřidáváte nic
jen tak, abyste dodali něco skvělého,
ale když je to opravdu tematicky zajímavé
a něco, co se vyplatí.
Pusťte mě ven!
Já chci ven! Pusťte mě ven!
Celá ta věc je takový výlet do mysli.
Ale potom, abyste dodali ty malé body,
které vás přeorientují zpátky k původním věcem,
je to tak zábavné.
- Stevene! - Marcu!
Jak je tohle možné?
Když jsme se dostali k té části show,
ve které jsou mimo sebe a mluví spolu.
Jednou z důležitých věcí bylo, že přišel můj bratr
a hrál tu druhou postavu,
když já byl ta první. To bylo skvělé.
Je to skvělý herec, jmenuje se Michael.
Byl tam pro mě,
a tak když se na to díváte,
vidíte, jak hraju s mým malým bráchou.
Takže my... Jdeš potom, nebo...
Kdo je to?
Marcu,
proč je tady dítě? V místnosti plné lidí, které jsi zabil?
- Stevene, nechoď k němu. - Chlapče.
Jak se jmenuješ? Hej!
Stevene. Počkej.
Byly to nejtěžší věci, které jsem musel dělat,
po technické stránce, protože někdy
jsem musel dělat rozhodnutí za obě postavy dopředu.
Jednou to nacvičit jako Steven.
Potom to nacvičit jako Marc,
představovat si, jak jsem chtěl reagovat
a zapamatovat si pohyby.
A pak to všechno udělat pro nikoho.
Někdy v širším záběru.
Víš, s čím by neměla problém?
- To neříkej. - Jen říkám, že hrošice
je jedna a my dva.
A řídit tu loď nemůže bejt tak těžký.
- A nemusíme úplně... - Co jako? Zabít bohyni Tveret?
Ne, stačí jen kus provazu a...
Nebo udělat to, co říká,
a rozkrýt jeden druhému to, co před sebou skrýváme.
Takže tohle byly ty těžší dny,
protože to bylo tak technicky náročné.
Za těmahle dveřma,
když jima projdem, budou tam pacienti,
a bude tam Crawley a bude zase ječet: „Bingo!“
Můj bože!
Proboha!
Tohle je loď Tveret.
Celý tento týden jsme tu natáčeli.
Tveret je vede skrz Duat, což je staroegyptské podsvětí,
Sice nevím, co před sebou vy dva skrýváte, ale radím vám,
abyste si vzájemně vyjevili pravdu.
Vyvažte váhy, než dorazíme do pole rákosu,
myslím, že to je na Moon Knightovi tak zajímavé,
že v jeho centru je tak komplexní postava
snažící se zorientovat na emocionální cestě.
Co ty tady chceš?
Pojďme pryč.
Měl jsi na něj dávat pozor!
Stevene, jdem pryč.
Máte pocit, že mezi sebou mají bratrský vztah,
navzdory skutečnosti, že jsou vlastně jedna osoba.
A něco je tam téměř otcovského.
Ale nakonec je tenhle příběh o sjednocení jeho svou stránek.
Proč mě nutíš, abych byla taková?
Chci vidět, co ti udělala.
Ty nechutnej kluku.
To už vidět nemusíš.
Kvůli tomu jsi vznikl.
Myslím, že to bylo o upřímnosti k té myšlence a upřímnosti k tomu...
S čím se hodně lidí musí vypořádat,
s intenzivním traumatem z dětství.
A jak se to projevuje v dospělosti.
Samozřejmě je tu alegorie Moon Knighta
a Bohů a sil.
Ale ve skutečnosti, a to je řádek, který najdeme v pátém dílu.
Ta věc, o které si myslíte, že je nemoc.
Moje druhá osobnost, kterou nemůžu ovládat a jak strašně
si nakonec uvědomí, že je to vlastně jeho super síla.
Všechno, co ti tehdy máma řekla,
byl omyl. Nebyla to tvá vina.
Neměl jsem ho do tý jeskyně tahat.
Hej.
Hej. Byl jsi jen malý kluk.
Nebyla to tvá vina.
Na konci se Marc a Steven naučí, jak spolu žít jako jedna osoba,
což v závěrečných bojích ukáže jako jejich výhoda.
Kdybyste měli vzít Mr. Knighta a Moon Knighta a zkombinovat je,
dostali byste ideálního super hrdinu, že?
Ideální super hrdina s lidskostí.
Tak nějak se vzájemně doplňují a to je ta podstata.
Je to přímý výklad zdravého vztahu
v DID s jejich druhým já.
Jakmile začnou spolupracovat,
a jak zajímavé by bylo vidět bojovou scénu
kde se ti dva proměňují po celou dobu
a vlastně se navzájem doplňují.
A také to vypovídá o tom, proč je Moon Knight
cenný protivník. Protože je naprosto nepředvídatelný.
Myslím, že v průběhu dějin,
lidé, kteří jsou benevolentní
mají odpuštění jako součást jejich výuky,
tak pořád věříte, že se lidé můžou změnit,
mohou růst a zlepšovat se.
A myslím, že to přivádí Harrowa do fanatického bodu
je to, že tomu opravdu nevěří.
Vyplel bys zahradu, až když by ti umřely růže?
Plevel zůstane plevelem.
Zabije to dobré, takže zbavme se jej hned v zárodku.
I děti? Ano, dokonce děti.
A pak se dostáváte k fanatismu, že většina z nás tak daleko nezajde.
Nakonec je to o svobodné vůli. Dva ideologové, co spolu bojují.
Jeden se snaží očistit svět od zla.
A druhý: "Ne, očistěme kohokoliv, kdo se dopustil něčeho špatného."
Jde o to dát lidstvu šanci dělat své vlastní chyby
a poučit se z nich.
Kdyby mohla vládnout Amemait,
byl by život malého Randalla ušetřen.
Tvá rodina by byla šťastná.
Stačilo, aby ze zahrady odstranila jeden plevel.
Tebe.
Musíme znovu zaklít Amemait.
Jak?
Takovou věc zvládne jen avatár.
Mohamed a Antonia přišli
do přívěsu, kde se líčí, 30 minut před natáčením.
A Mohamed říká: "Uvidíš, jak v Síni Bohů
"většina z nich ztělesňuje Boha. Můžeš prostě jen napodobovat Antonii,
"a zapamatovat si její řádky a pak ztělesnit Tveret?"
A já na to: "Dobře."
Ty sis to rozmyslela.
Bylo to tak zábavné pracovat s Mayou na tělesné stránce,
protože jsme hrály tu scénu obě,
a ona kopírovala moje pohyby, které dělám, když jsem Tveret.
Řekni to, Antonie.
- Neboj se. - "Neboj se."
Nevím, jestli jsme měly být my dvě pořád spolu,
ale bylo tam něco skvělého
na té vibraci a pošetilosti Tveret spárované s Laylou.
Show neodstartovala se Scarlet Scarab,
ale viděl jsem Mayu, jak se proměňuje v egyptskou postavu,
Krok za krokem se vyvinul ten nápad. Proměňme ji v super hrdinku.
Zaměřili jsme se na egyptskou hrdinku
v Marvelovském vesmíru, Scarlet Scarab.
Obvykle je to mužská postava, která jde a znovu si přivlastňuje
egyptské artefakty od lidí, kteří je ukradli,
nebo je získali neprávem, a vracejí je právoplatným majitelům.
Řekli jsme si: "Naše vyprávění se ale rozjíždí,
"ladí to s tím, co jsme pro naši show potřebovali."
Marvel teď pro spoustu lidí znamená svět.
Děcka, dospívající. Být součástí toho světa znamená, že existujete.
Znamená reprezentaci.
Vím, že tohle slovo se teď všude omílá.
Ale když máte někoho takového na obrazovce, kdo hájí dobro,
to je ten druh příběhu, který lidi spojuje.
Řekl bys, že ti to splnilo tvé dětské přání?
Absolutně.
Budu mluvit z vlastní zkušenosti,
když jsem viděla Araby ve filmech, dalo mi to tolik oprávnění
a víry, že i já k tomu mám prostor a místo.
A chci, aby se ženy mohly vyjadřovat pomocí umění
a sdílet svůj příběh a být víc vidět.
Pokud to můžu sdílet nebo pomoci jedné osobě taky se tak cítit,
pak vnímám, že má práce se podařila.
Jsme tady v Jordánsku.
Začali jsme v dubnu před šesti měsíci v Budapešti.
A dnes je můj poslední den
a celý tým bude dokončovat
tento týden práce na Moon Knightovi.
A tady je ideální místo pro ukončení,
přesně tam, kde jsem se poprvé zamiloval do filmů, Lawrence of Arabia,
natáčím scény na stejném zázemí.
Na planetě Zemi.
Jordánsko byl na samém konci natáčení.
Kdyby mi někdo řekl, že v rozpětí čtyř let
budu pracovat na třech projektech
v Měsíčním údolí, nikdy bych jim nevěřil.
Ale Hvězdné války, Duna a teď Moon Knight,
všechny se natáčely na stejné poušti.
Měsíční údolí, opravdová poušť.
Pro všechny to bylo jako velká letní dovolená.
Byli jsme venku na slunci
hned u Rudého moře a jezdili jsme do Petry.
Byl to skvělý způsob, jak to celé zakončit.
Je konec!
Jsme ve fascinujícím okamžiku vyprávění příběhů
kdy se mění forma filmů.
Tohle není televizní show, je to film na větším plátně
a my usilujeme o to, abychom se k tomu přiblížili
s kinematografickou úrovní a se stejnou kvalitou.
Je těžké namalovat tak velké plátno.
Je zatraceně těžké natočit jeden dobrý film.
Pokusit se o tři v řadě,
to vyžaduje hodně umění a spoustu zainteresovaných lidí.
Takže ta nálož je velká.
Pamatuju si, že nám Ethan na začátku řekl:
"Teď se skvěle bavíme.
"Ale pamatujte, že jednou budete točit 80. den a nemůžete mrknout.
"Musí to být tak dobré jako první den,
"protože nikdo nikdy neřekne 'Tohle tak dobré nebylo.
'Ale točili 80. den. Chudáci. '
"Musí to tak vydržet.
"Musíte ten sen držet při životě."
Je to velká výzva a smekám všem, kdo dělají pro televizi.
Zvláště tenhle kalibr, kdy se snažíte o filmový pocit.
Šest hodin filmu.
Ach bože, chlapi, bylo to tak náročné,
ale velmi obohacující.
A musím vám říct, jedna z nejúžasnějších věcí,
kterou jsem při práci viděl,
bylo vidět něco v tomto rozsahu.
A tu alchymii, kterou to vyžaduje, aby to bylo osobní.
Cítím osobní příběh.
Připadá mi to jako tvé předešlé filmy, jako ty a Sarah.
A cítím v něm tu lidskost.
A mít strukturu tvůrčí spolupráce, kterou jsme měli,
že jsme spolu prožili všechny ty dny v místnosti přemýšlením.
Díky tomu se nám podařilo vymyslet něco docela odvážného
a myslím, že to je ten aspekt,
o kterém jsem fakt nadšený, že diváci uvidí.
Nikdy bych netušil a nemyslím to nijak hanlivě,
že to bude jedno z mých nejvíce naplňujících dobrodružství.
Protože to bylo jako
všichni všechno házeli na stůl
a na hlavní scéně to měnili.
A že jsme měli víru a ne jen prostor, abychom to zrealizovali,
ale podpora, jak to udělat, byla úžasná.
Existují nové výzvy a nové odměny,
které s sebou delší filmové příběhy přinášejí.
Myslím, že teď necháváme konce víc otevřené.
Nemusíme všechny volné konce uzavírat.
A když tvoříte postavy
tak silné jako Moon Knight a Scarlet Scarab,
můžeme jít s jistotou do budoucnosti
s vědomím, že ještě zbývá hodně příběhů
a nové postavy, které můžeme přivést, aby je vyprávěli.
Co to k čertu bylo?
Měl jsem výpadek.
Dnes prohraješ ty.
České titulky Martina Nuňez Alvarenga