I tider av osäkerhet.
-Rädsla. -Mörker.
Behöver världen lite ljus.
-Vissa hjältar föds. -Och andra är modiga.
Det här är historien om...
Ms Marvel.
Och Bruno.
Vänta, vad?
Ms Marvel och Bruno?
Ja. Vem hjälpte till att designa dräkten?
Vem hejade på mig i träningsmontaget?
Vem skapade den episka försåtsmineringen i slutet?
-Bruno. -Det stämmer. Bruno.
Det är väl dags att sidekicks får lite kärlek?
-Okej, men Nakia då? -Visst.
Assembled: Skapandet av ms Marvel och Bruno och Nakia.
-Hur är det med Aamir? -Ja, Aamir också.
-And Zoe. -Muneeba.
-Yusuf. -Och moster Ruby?
Gyrokillen.
Jag inte kan säga nej till ett gyro.
-Kamran? -Inte Kamran.
Vadå, gyrokillen är okej, men inte Kamran?
Okej då.
Så, det är Assembled: Skapandet av Ms Marvel och Bruno
och Nakia och Aamir och Zoe och Muneeba och Yusuf
och Gyrokillen och moster Ruby och Kamran.
Ska vi ta med Sana och regissörerna,
producenter och författare och...
Vi bara startar programmet.
SIDA SKÄRM
Ms Marvel är en av de nyare karaktärerna
som hade tagits in i Marvel Publishing.
Marvel har funnits i över 80 år
KEVIN FEIGE EXEKUTIV PRODUCENT
och de flesta av hjältarna vi känner har i över 50 år.
Så när det kommer nya karaktärer är det betydelsefullt.
Idén om Kamala Khan kom runt 2012-2013.
MS. MARVEL SERIESKAPARE EXEKUTIV PRODUCENT
Och jag utvecklade det med G. Willow Wilson.
Hela poängen var att kunna skapa en karaktär
som inte bara såg ut som mig utan var för ett fan som mig.
Jag drogs till serier av X-Men,
som var väldigt olika
och det handlade inte om brun hud och vit hud.
Det handlade om blå hud.
En annan sorts historia, men ändå minoritetens historia.
Och när vi hade denna möjlighet
att skapa en berättelse om en ung muslimsk flicka
så var det nytt och sedan var det inte det,
då det var principerna som Marvel alltid hade stått för,
vilket var att skapa en karaktär som var kraftfull och fantastisk,
men egentligen som du och jag.
Jag var ett fan av serietidningarna sedan många år.
BISHA K. ALIHEAD FÖRFATTARE/EXEKUTIV PRODUCENT
Jag köpte varenda variant av omslagen.
En vattendelare, kulturellt,
när jag såg mig själv representerad i serier.
Jag drogs till Kamala Khan.
Hon är en nörd, en ung färgad flicka,
och även tonåring och går igenom
alla obekväma, skrämmande stunder.
Så alla läsare kan relatera till henne.
Vi sa alltid att showen måste kunna finnas
JENNA BERGER PRODUCENT
utan att Kamala har superkrafter.
Vi är fokuserade på insatserna i Kamalas personliga liv.
Hennes vänner, hennes familj,
och det hon vill ha innan hon ens får krafter.
Alla dessa kryddor.
Bilall och Adil regisserar avsnitt ett och sex.
Ms Marvel!
För alltid!
De sparkar igång det och har
en intressant visuell stil som skiljer sig från de andra programmen
som också kompletterar det som serierna handlar om.
Stiliseringen är något förhöjd, färgerna är något förhöjda.
Som Iman sa en dag på inspelningen: "Jag lever i en serietidning."
Det här var så roligt.
När vi pratade med våra agenter sa vi:
"Finns det... Vi ska göra en muslimsk superhjälte.
ADIL OCH BILALL REGISSÖRER/EXEKUTIVA PRODUCENTER
För Marvel kanske." Och de: "De gör faktiskt det."
Och det... Direkt tänkte vi...
-Herre... -Herregud.
Att vi måste... Vi måste vara med där.
Inte bara var serietidningen så bra,
det var personligt för oss.
Bara att karaktären Kamala är mellan dessa två världar,
västvärlden och den traditionella världen.
Vi växte upp så.
Och att hon är ett stort fan av alla superhjältar
påminde om när vi tittade på Hollywood och de stora regissörerna:
"En dag kommer vi att vara en del av det."
Vi lever drömmen, mannen.
-Mycket känslor. -Mycket känslor.
Filmhistoria precis där. Framför våra ögon.
Man snurrar fortfarande lite av den spänningen.
Meera och Sharmeen, våra andra två regissörer...
-Det var kul. -Vem ska jag ska följa då?
...är också fans av serierna och förstår vad det behöver vara,
men har även sin egen erfarenhet
av att vara sydasiatiska kvinnor ur olika perspektiv.
Sharmeen är pakistanier,
Meera är indisk-amerikansk, växte upp i Jersey.
Det som kom innan detta var att träffa Kamran
och efter detta är att umgås med honom.
-Så du kan inte doppa för lågt. -Okej.
Det är så man känner även om man är överväldigad.
Allt är ändå väldigt spännande.
Jag hade varit ett fan av serien sedan början,
MEERA MENON REGISSÖR
då en vän hade gett den till mig och sa,
den här tjejen är som du.
Jag växte upp i Jersey som barn till sydasiatiska invandrare,
och jag blev imponerad.
Jag hade inte läst något populärkulturellt
som så fullständigt återspeglade mina barndomsupplevelser.
Du är den nya, stora superhjälten som heter...
Heter vad?
Tänker fortfarande på det.
Ms Marvel betyder något, för hon är en superhjälte
SHARMEEN OBAID-CHINOY REGISSÖR
för så många utanför Marvel-fandomen.
Hon representerar något som vi aldrig har sett på skärmen förut.
En brun muslimsk kvinnlig superhjälte.
Och när unga flickor runt om i världen tittar på henne,
så ser den reflektion av sig själva som de aldrig har sett förut.
Vi kanske inte vet vem den här tjejen är, eller förstår hennes motiv,
men vi är skyldiga henne lika mycket som någon annan,
att låta henne visa oss i sin egen takt.
Och som pakistansk filmskapare
är det en dröm att kunna väcka Ms. Marvel till liv.
BEUNDRARE SKÅDESPELARE
Det som hände var att jag,
det var sista skoldagen,
så jag fick rollen på sista dagen i gymnasiet.
Jag umgicks med mina vänner
och rollsättaren ringde.
Hon sa: "Vi behöver prata, precis..."
Jag sa: "Jag är upptagen, kan inte."
"Jag har skickat länken till dig. Kom dit."
Jag laddar ner appen och öppnar min telefon,
det är Kevin Feiges ansikte. Producenter och regissörer är med.
Mina vänner tittar på mig, de vet inget.
Jag går runt på uppfarten och sedan säger Kevin:
"Det var enhälligt, vi vill ha dig som Ms. Marvel."
Och jag sa: "Okej."
-Jaha. -Iman, hur känns det?
-Väldigt häftigt. Jag är en superhjälte. -Ja. Det är superhäftigt.
PROVFILMNING 2000-02-26
Iman är Kamala Khan. Hon är menad att spela henne.
Vi såg det för 1,5 år sedan
första gången vi tog henne till LA för en provspelning.
Det var tydligt att hon kände till karaktärens natur
och hon förkroppsligade den fullständigt.
Se på oss, ett par superhjältar som samarbetar. Löser mysterier.
Vi glömmer lite var karaktären i serien slutar
och Iman börjar numera.
Ja.
Likheterna mellan mig och Kamala är ungefär så här nu.
Vi är som... Vi är så lika,
och jag älskar karaktären så mycket,
därför provspelade jag.
Jag ville inte bli skådespelare, med då det var Ms. Marvel
och hade älskat serierna i flera år så hade jag inget val.
Jag skulle vilja...
Mitt tioåriga jag hade hatat mig om jag inte provspelade.
Det är så häftigt.
Krafter.
-Du blir aktiverad. -Hennes krafter har precis introducerats.
Och Bruno vet inte vad som händer.
Inte Kamala heller.
Så vi bara dansar.
Tre, två, ett, kör.
Min första dag var i full Captain Marvel-dräkt.
Som originalet.
Den som Brie Larsons stuntkvinna bar.
Det första man filmar i en superhjältedräkt
är ganska galet.
Iman, vad tycker du så här långt?
Den bästa dagen i mitt liv. Så häftigt.
Jag vet inte. Jag är väldigt glad.
Om en stund ska jag ha på mig hjälmen till min dräkt,
och då kan jag inte le, så jag gör det nu.
Kamala Khan är en passionerad, kreativ gymnasieunge
som vill hitta enkelheten i sitt liv genom
Avengers fantastiska värld.
Det stora är att hon representerar
allt om nördkultur som finns.
När hon får krafter för första gången, eller när hon träffar Avengers
så håller man på henne för att man ser spänningen
och fascinationen i hennes ögon och det är...
Man blir glad och vill följa hennes story.
Hon är ett fan precis som vi.
Jag kan göra det här, visst?
Absolut.
VÄNNER FAMILJ
Vi är på Circle Q. Det är där jag arbetar.
Och i kväll spelar vi in en massa saker
med Rish och Iman och alla som kommer tillbaka från festen.
Jag kommer att köra Porschen från och med nu.
Nej.
Jag gjorde det. Det var jättebra.
Iman och jag har haft
mer än 1,5 månad med repetitioner innan inspelningen.
-Jag är Bruce Banner. -Hulk smash.
Hulk smash, Hulk smash.
Jag visste att det skulle bli bra, för
redan från början hade vi så bra kontakt
och kemi och bara lära känna henne
och bli riktigt bra vänner var fantastiskt.
Kamala och Brunos förhållande är en klassisk
vänskap sedan barndomen.
Jag tänker på den vänskapen
som en vänskap som de flesta strävar efter att ha.
Ms. Marvel.
Nej, jag har masken.
Men jag är hon.
Vi är alla så lika våra karaktärer
att det känns som den dynamik som Nakia, Bruno och Kamala har.
Jag tror inte att jag är lika stel som Matt.
-Du vet, det är så här han rör sig. -Jag är lös nu. Jag är lös.
Jag hade en träningsdag, vet du?
Ja. Kom igen. Du kanske är lika stel.
Ser du?
Och du kommer att bäras in. Bli inte självbelåten.
Matt och jag retar varandra.
Iman och jag är nära och flyr.
Jag säger: "Bruno. Det är riktigt, riktigt roligt."
Nakia vill jag också gärna introducera.
Hon är en hijabi. Muslimsk-amerikansk som Kamala är
och de har olika relationer
till sina familjer, vänner och samhällen.
Och kärnan i den de är binder dem samman.
Hon bryter många av stereotyperna för hijabi-flickor,
vilket jag älskade direkt med karaktären.
-Vi driver kampanj. -Älskar det. Kampanjer.
-För Nakia. Rösta på Nakia. -Snälla.
Rösta in mig i moskén.
Det som är så fantastiskt med den här serien
är att alla kommer att kunna se sig själva i någon i programmet.
Alla kommer att kunna knyta an till varje karaktär.
Det är så otroligt.
Vi får faktiskt vår egen spin-off-show.
Ja, det är vi. Brun-Aamir heter den.
Vi har byggt den här... Den här familjen.
Hej, kul.
Fin bild. Ja. Vi är bara kärlek.
-Det var så aggressivt... Ja! -Ja, vi alla.
Ja!
Du vet, jag är millennialen i gruppen, och de är alla Gen Z.
Femtio cent per påse? Det är en affär. Bara i Jersey.
De drar många skämt jag inte förstår,
som de behöver informera mig om,
eller skicka mig en TikToken, så att jag förstår.
Ibland tvingar mig själv att
vara lika ung eller cool som dem.
Så jag tar ett par steg tillbaka
och låt dem njuta av sin tid.
Sen är jag tillbaka när de saknar mig.
Vad fan? Hon sa att jag var 40 år gammal.
Det är ohyfsat.
Är det skägget?
Ja.
Det låter smaklöst. Många säger:
"De här är min familj", men jag har aldrig menat det mer.
Med covid och att vara i en bubbla fick vi så bra kontakt.
Rolig fakta. Vi bor i princip alla i samma hyreshus.
Det är som ett studenthem. Så beskriver vi det
för vi är nära och umgås varje helg.
I korridoren har jag Saagar som spelar min bror.
Precis under mig finns Laurel, som spelar Zoe.
Jag kan inte vara mer tacksam
för att vi samlades för detta projekt.
I början var jag nervös, och även nu
vill jag ha bekräftelse och försäkran från regissören,
kameramannen, motspelarna.
Jag säger hela tiden: "Var det okej?
De undrar: "Varför frågar du?"
Jag säger: "Jag är inte härifrån,
"jag har skådespelat i 30 år,
"men det här är första gången här."
Du är modig, min son.
För du har valt familjen. Mashallah.
Och mannen som väljer familjen är aldrig ensam.
Det är fantastiskt, jag får vara en del av något
som rullas upp i en skala som jag aldrig varit med om.
Vänta. Det bästa har ännu inte kommit. Ta-da!
Yusuf, Muneeba har denna härliga dynamik.
Och han är alltid mjukare med Kamala. Muneeba är hårdare mot Kamala.
Men det är en sån sak,
det finns lärare som säger:
"Jag var hård för att jag visste att du var bra."
Och Muneeba känner till barnets potential.
Hon vet att det är något speciellt där.
Och hon vill fortfarande skydda henne från allt det där.
Om du någonsin kommer till den delen av världen,
Indien, Pakistan, Bangladesh. Vi var en gång ett land.
Det är den förödelsen, den galenskapen,
mycket mat, mycket skratt, mycket bråk.
Det finns i mitt blod. Jag behöver inte införliva det.
Det är bara där. Det är där.
Så du vill gå på en fest, på kvällen? Är det här ett skämt?
Du litar på mig, eller hur?
Nej. Jag litar inte på dig.
Självklart gör hon det.
Nej, jag litar inte på henne.
Hon gör det.
Och tre, två, ett, kör!
Här är vår första introduktion till Kamran.
Det var kallt. De hade gjort allt möjligt
för att göra mig bekväm.
Poolen är uppvärmd, och det känns som en badtunna,
och en badtunna fanns, om det behövdes,
det gjorde det inte, poolen var varm.
De kör igen. Gå iväg. Ni kör igen.
Varför?
-De är vad som kallas... -Hej, den här killen äger.
-Han äger. Men vi måste gå. -Gör det inte. Där kör de. Spring iväg.
Kamala är som... Hon har varit ensam under gymnasietiden.
Har haft många runt sig,
men ingen som helt förstår henne,
eller vad hon går igenom,
och det har alltid funnits en känsla av ensamhet,
och en kaxighet, som:
"Jag är brun. Jag måste, bete mig annorlunda i skolan
"när jag inte är med bruna människor."
Och så, här är Kamran.
En karismatisk, attraktiv... Säg inte till Rish att jag sa det...
kille som låter Kamala, du vet, vara lös.
-Vad betyder det? -Jädrar!
HJÄLTAR SKURKAR
Jag är i Red Daggers lya,
som är det hemliga gömstället för Order of Red Daggers,
och det är här Waleed och Kareem, Red Dagger,
träffar Iman och pratar med henne om hennes krafter,
och förklarar för henne.
I hundratals år har halsduken skyddat identiteten på krigare
som är villiga att ta på sig Red Daggers mantel.
Man kommer in till Red Daggers lya genom en kinarestaurang,
och dess kök, promenaden ner, och sedan avslöjandet
som sker när hon går in.
Det är något väldigt speciellt,
och när Iman och Aramis går igenom för första gången
så fanns det ett ögonblick där det verkligen ser ut som en hemlig lya.
Häng med Red Dagger.
Det är så man får upp ögonen.
Red Dagger.
I manuset står det att Kareem trycker tillbaka ugnen,
den far in, det är en fallvägg och sånt.
Vid repetitionen berättade de inget om filmkulissen.
Så jag förväntade mig
att trycka in ugnen några dm.
Vi slutar. Går till nästa kuliss.
Men det var en fullt fungerande kuliss.
Vi trycker på ugnen och fallväggen öppnas
5-6 meter till en enorm, storslagen, blå gångväg.
Mitt under repetitionen stannade jag och Iman,
och tänkte: "Vad fan?" Som barn i en godisaffär.
Det är det häftigaste någonsin.
Man kände sig som en Red Dagger den dagen.
Kamala letade efter svar, och hon hittar en 17-åring,
och i manuset är det med hans sexiga hår.
Det säger allt.
Aramis kastade sig verkligen in i rollen.
Han tog på Red Dagger-dräkten och var med.
Han råkar också vara väldigt bra på kampsport,
så det var till stor hjälp.
Jag tränade Wushu i ungefär fem år.
Jag har varit med i ett kampsportsprogram.
Det var perfekt för Red Dagger.
Vi gör många av våra stunts tillsammans, vilket är bra,
för många gånger
gör jag stunts med skådespelarens stuntman,
eller andra skådespelare gör det med min stuntkvinna.
Vi har inte alltid actionögonblicken tillsammans.
Oftast gör Aramis och jag stunts tillsammans,
och det bidrar till dynamiken.
Kamala har många kärleksintressen.
Så vi ville se till att denna pojke
inte bara skulle handla om det. Hon träffade någon
som jobbar för att bli bra på det han gör.
Han har inte hennes krafter. Han tränade riktigt hårt.
För att visa henne att det finns andra bruna hjältar.
Och att hon kan göra det på sitt eget sätt,
och det behöver inte se ut som Avengers.
Vår funktion är enkel.
För att skydda vårt folk från hoten från det osedda.
Att ha en karaktär som Waleed som stöd,
och att kunna skapa relationen med Farhan,
som är en fantastisk kille och skådespelare, har varit bra.
Att bara vara i hans närvaro var fantastiskt.
Han är producent, regissör, skådespelare i Indien,
och det har varit fantastiskt att ha honom i projektet.
Jag såg hans filmer när jag var liten, med mina föräldrar.
Bland de få Bollywood-filmer jag faktiskt tyckte om att se.
Så det är ganska galet.
Din mänsklighet länkar dig till världens materia.
Det gör dina förmågor unika.
Kamala blir medveten om vissa krafter som hon besitter,
görs medveten om styrkan hos en individ, så att säga,
och hur en person kan förändra ödets gång.
Det lär Waleed henne.
Så det är en mentorliknande karaktär för Kamala.
Och ja, det är det jag gör här.
Förutom riktig kickass action.
Det är roligt att spela en elak tjej. Det är bara bäst.
Konsekvensen av det
är att jag är trevlig i mitt verkliga liv,
för jag har fått ur mig allt,
och det är mycket typ grymtande och vrålande,
och ilskan som jag har undertryckt i flera år.
Allt kommer ut nu.
Hon har sprungit. Hon har hoppat ur rickshaws i rörelse.
GARY POWELL ANDRATEAMREGISSÖR
Hon har sprungit dit upp, och hon är helt underbar.
Att vara med och skapa handlingen,
det älskar jag.
Och att ha fysiska miljöer att kunna köra i,
falla i och slåss i, det kan inte ersättas.
Det är en välsignelse att vara på plats.
Det är en känsla av realism.
"Förhoppningsvis öppnar ingen sina fönster medan vi filmar."
Och de sa: "Nej, det här är bara en tomt."
Jag tänkte: "Vad? Allt detta?"
Det fysiska hos den är min favoritdel.
Jag gillar slå och bli slagen, bli påkörd och springa runt.
Tagning på repetition.
Jag älskar koreografin.
Fortfarande förbryllande att jag pratar med dig
i Thailand på en Marvel-serie.
Hade du frågat för ett år sedan om detta kunde hända
skulle jag ha sagt: "Nej."
"Jag hoppas."
DÅTID NUTID
Farhan, Mehwish, Samina, Fawad,
de är stora skådespelare och vi har tur som har dem här.
Jag var ett fan av dem alla.
Vi har dem här för jag tänkte:
"De kanske gör det. Tror du det?"
Det gjorde de. Och det var spännande.
Du valde oss, och det var det som gällde.
Och jag väljer fortfarande dig, Hasan.
Det tillför en annan typ av smak till storyn
för dessa skådespelare är typ jättar i sin egen rätt.
De är så duktiga och har gjort så mycket.
Och vi tar med dem i Marvel-gänget.
Det blir uppfriskande för oss att kunna ha
den typen av talang från den delen av världen,
vilket är otroligt viktigt för oss.
Aisha, vi vet inte vad denna armring gör.
Om det finns en chans att den kan ta oss hem måste vi försöka.
I förra avsnittet hör vi om Aisha
men här visar tillbakablicken vad som hände.
Och hur hon bestämmer sig för att stanna och göra detta till sitt hem.
Så det här är rosfältet
och det du ser bakom mig är mitt hem kära hem.
Och det har varit ganska galet på grund av stormarna
och att passa in scenerna mellan stormarna,
det är galet. Det har också varit superkul.
Älskar rosorna. Önskar det var dagsljus
så ni kunde ha sett hur vackra dessa fejkrosor är.
Det syns inte att de är fejk.
Vi hittade en plats med ett coolt träd
CHRISTOPHER GLASS PRODUKTIONSDESIGNER
och det var typ hörnstenen för den platsen.
Vi hittade ett fantastiskt... ett mangoträd.
Vi sa, okej, det vill vi ha
som en del av Hasans värld.
Jag fick designa typ hela byn
i karantän på hotellrummet.
Och de byggde en skalenlig modell för mig,
av landskapet och trädet.
Och de gav mig små byggnader, leksaker.
Så jag satt i karantän och jag tog kameran,
min telefon, och radade upp byggnaderna.
Det var så vi lade upp det.
Men Gandhi har sagt att tiden är inne nu för oss att agera eller dö.
Att kämpa för det som är vårt eller gå under.
Det är ett häftigt sätt att göra folk bekanta med olika regioners historia.
Speciellt 1947 var en extremt tumultartad
och turbulent tid för alla invånare på subkontinenten.
Det här är det sista tåget, Hasan, vi måste skynda oss.
Men vad springer vi ifrån egentligen?
Så ursprungsberättelsen
tycker jag är ett bra sätt att visa vad som hände.
Sana!
Okej, så vi är här i Thailand, som egentligen är Indien.
Det är partitionen 1947.
En av de mest historiska händelserna i Sydasien.
Det är då Indien delades upp i flera delar
där muslimer skickades till en del av Indien,
som blev Pakistan och Bangladesh,
och där hinduer skulle stanna i Indien.
Så det är en en typ av massmigration.
Det var ett avgörande ögonblick för många indier och pakistanier,
inklusive min familj.
Mina farföräldrars föräldrar
var tvungna att gå i dagar för att komma undan,
och jag hör historier om det hela tiden.
Men jag visste aldrig omfattningen av det
tills jag efterforskade det för programmet.
Det är verkligen hjärtskärande och inte många pratar om det.
Det finns väldigt få saker i modern media
som nämner partitionen och har en opartisk syn på den.
Man jobbar ofta med filmer eller tv-serier där man känner till historien,
den har berättats tidigare.
Men historien om Kamalas hemresa har aldrig berättats.
Berättelsen om partition, berättelsen om att uppleva Pakistan.
Berättelsen om att resa till Indien innan partitionen.
Och alla vill berätta den historien
så att den går från att vara lokal till global.
Vad som än händer,
kliver Sana på tåget i kväll. Lova mig.
Filmkulisserna var helt fantastiska
och samtidigt traumatiserande.
För du lever historia och på ett väldigt utarbetat sätt.
Jag fick gåshud när jag gick till kulissen och såg den själv.
Och det är säkert så det kändes.
Galenskapen, kaoset, allt som gick under.
Sana!
Det har varit ganska intensivt den här veckan.
Temperaturen är 37 grader.
Vi har 500 statister i tidstypisk klädsel.
Och vi har galna tidstypiska ånglok och tåg
som vår produktionsdesigner och scenografiavdelningen
har modifierat så att de ser ut
att komma från den delen av Indien, under den tidsperioden.
För partitionssekvenserna byggde vi varenda kostym.
ARJUN BHASIN KOSTYMTECKNARE
Det som är spännande med att jobba med perioder är
att vi ibland blir så uppslukade av att försöka förstå
vad som var korrekt och inte för perioden
att vi glömmer att människor på 1940-talet
hade sina egna specifika individuella karaktärsdrag.
Så man laddar upp med forskning, har det i bakhuvudet
och försöker skapa karaktärer som inom den perioden
hade sin egen individualitet, sina egna berättelser
och sina egna färgpaletter. Det skulle inte kännas
som att det bara skildrades filmiskt på ett billigt sätt.
Det ska kännas verkligt och visa att det var trauma inblandat
för man ser splittringen av den hinduiska och muslimska kulturen.
Att skildra båda dessa kulturer på ett specifikt sätt
och visa att de fanns och vad som pågick.
Och det fanns en klyfta och ändå var folket ett folk.
Jag är en filmskapare som i 20 år
berättat mänskliga historier.
Och jag arbetade mycket med separation av hemmet,
med identitetsfrågor.
Och den här berättelsen är huvudsakligen en berättelse om identitet.
Om att söka sina rötter.
"Vad du söker söker dig..."
För Kamala ser upp till dessa hjältar
som inte ser ut som henne och ändå
fanns i hennes egen familj en mycket kraftfull kvinna,
källan till hennes styrka och kraft,
och berättelsens budskap är helt klart
att titta mot den du är, din härstamning, ditt arv.
Det finns kraft och styrka i det, men gör det till ditt eget.
Så du är ljustjejen?
Ja.
Vår familj är magisk.
Munee, jag har sagt det så många gånger genom åren.
Med inspelningsplatsen i Bangkok har vi kunnat
göra gatorna i Karachis gator levande.
Det är mycket sällsynt att en stor stad som Bangkok
har utrymmen där filmer kan modifiera hela områden.
Chris Glass har gjort ett otroligt jobb,
bokstavligen från hur butikerna är anlagda,
skyltningen, de saker som Kamala skulle höra eller uppleva
om hon faktiskt gick på en gata i Karachi.
Vi har transporterat det till denna kuliss.
De som spelar Kamalas familj är riktiga pakistanier från Pakistan
som vet vad som gör kläder intressanta eller speciella
och vad som gör karaktärer intressanta eller speciella,
och man kan inte bara gissa och säga: "Du får bära det här."
Det var en bra situation för oss alla,
att förstå att alla kunde sina saker.
Jag har aldrig riktigt varit i Karachi.
Jag föddes där och åkte dit när jag var fem.
Men jag minns inget av det.
Att faktiskt typ uppleva det är häftigt,
och det är som att jag och Kamala upplever allt
för första gången, tillsammans.
Kamala är i Karachi första gången
och hittar mer om sin kultur, och Iman också.
Det är galet, för jag lär mig mycket mer
om Pakistan och min kultur och arv från programmet
än jag gjorde i verkliga livet.
Jag tar det som en vinst. Min mamma är väldigt glad över det.
Vi är här i en ny stad. Vi vill inte att du hamnar i trubbel.
Jag skulle aldrig.
Hon upplever
det som kallas heritage walk i Karachi
som är en promenad som sker en gång i veckan
där människor går genom gatorna och tittar på all arkitektur
som fanns där från den brittiska eran, kolonialtiden,
och det finns butiker och folk köper saker när de går.
Det är upplevelsen som vi återskapade för Kamala här.
Gamla stan är där många av flyktingarna först bosatte sig när de kom från Indien.
I Jersey City finns en Jersey City-skylt i en scen,
VÄLKOMMEN TILL JERSEY CITY
i det första avsnittet.
Så vi vill upprepa det här med vår egen "Hälsningar från Karachi"-skylt
som är handmålad. Det här är målad metall.
Ville alltid ha paralleller mellan hennes värld
och Jersey City och sedan Karachi.
Den är baserad på lastbilskonst i Pakistan.
Och sen lät vi lokala thailändska målare måla för hand.
De här killarna är fantastiska, målarna.
De målade alla lastbilar.
Vi går till lastbilarna om en stund.
En av de mest unika sakerna med Sydasien
är de har något som heter jinglelastbilar
och sedan lastbilskonst. Här är bussar
och återigen är allt handmålat.
De kallas nog jinglelastbilar då de nog låter högt,
pinglande ljud när de åker längs gatan.
Det är alltid kedjor längst ner.
Du kan se här nere.
Det är ett slags funktion.
Jag erkänner att när jag fick höra första gången
att Karachi återskapas i Bangkok,
så hängde ett litet frågetecken ovanför mitt huvud,
om hur detta kommer att hända.
Och när vi gick till filmkulissen,
det känns bara... det känns som att man är där.
Det är helt fantastiskt.
Med Jersey City och Karachi,
förstärker vi det. Vi höjer volymen lite
med färg och vissa saker.
Lokalägt. Lokalt blod, svett och tårar är det som tar fram smaken.
Najaf säljer sig inte. Jag har inte ändrat min meny på 14 år.
Det finns många lager i detta som vi har gått igenom
för att skapa Kamalas värld.
Vi gör det här. Där är Kamala.
Lakan, skulle hon ha den typen av lakan?
Dessa gardiner i sitt rum?
Kommer de från hennes mamma?
Hennes mamma sa nog: "Här är dina gardiner,"
hon valde dem inte.
Men vissa saker i rummet kan hon välja.
Det visar hennes personlighet och hon är ett stort fan av Avengers.
Kamalas värld är denna balanserade Jersey-värld.
Så även om det är från en serietidning
och humorn och seriestilen finns,
och det är hennes värld,
ville vi ha en jordnära fysikalitet,
att man känner att man är där på gatan med henne
så att det blir en stor kontrast när superkrafterna aktiveras
och när MCU aktiveras finns en skillnad.
Detta är också ett sätt att göra vårt programshow väldigt distinkt
från andra superhjältefilmer eller tv-programmen.
Mängden detaljer de har i kulisserna.
Mängden saker de byggde. T.ex. ett helt Circle Q.
De byggde bokstavligen Khan-huset.
En del av Coles Academic High. De byggde så mycket.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Du säger ja.
Och så ger du mig en knytnäve.
Det konstigaste gymnasiet
som jag någonsin sett eller skapat.
Jag har gjort ett par tidigare
och det här är definitivt unikt med färgpaletten.
Vi älskar färger. Allt är väldigt väldigt färgglatt.
Så de kom på idén att ha gymnasiet rosa.
-Vi kör. Vi kör loco. -Typ, allt rosa?
-De sa, helrosa. -Ja, allt rosa.
Och skåpen är riktigt blå
-Det poppar. -Gröna golv.
Det kommer från serietidningen.
Serien har rosa väggar och den här ljusblå.
Sana var den första som sa: "Jag gillar verkligen färgerna."
Vi tyckte att det är visuellt det bästa
vi någonsin gjort.
Vi har en bra första tagning
och nu försöker vi få den ännu bättre.
Paletten finns i Kamalas värld.
Om man tittar på hennes rum,
det dammiga rummet i hennes mormors hus,
så har det samma färg som gymnasiet.
Det är en röd tråd. En del av hennes värld.
Camelia, inga blåmärken från spökbollen. Kul.
Jag har aldrig gått på gymnasiet i USA,
så för mig var det utmanande
att försöka förstå den gymnasieupplevelsen.
Jag ville inte falla för 90-talsklichéerna
om vad gymnasieelever förväntas vara,
och jag ville att de skulle vara
mer omgiven av världen omkring dem.
Man vill vara kulturellt äkta
mot det man säger om båda sidornas kultur,
pakistansk gatukultur och amerikansk skolkultur.
Jag gillar ditt halsband.
Tack.
Det är faktiskt mitt namn på arabiska.
Det finns så många toner och nyanser i programmet
och det är det roliga, för mig.
Du är en splittrad tjej. Eller hur?
"Är hon där eller där?" "Var är Kamala?"
Ingen vet.
Och jag vet, fantasy är roligt.
Men nu måste vi ta oss samman och förena oss med verkligheten.
CEREMONISPEKTAKEL
Det är vår sons bröllop, och som det är
med alla stora feta indiska bröllop lever de upp till namnet.
Vi har inga små bröllop. Det är vi inte kända för.
Det kändes specifikt för kulturen och helt rätt.
Det är så roligt,
idén om det specifika New Jersey-medelklass-Bollywoodbröllopet.
Vad är poängen med detta?
Det ger styrka till ditt äktenskap,
så att när ni krockar kommer ni närmare.
-Är det sant? -Vem vet?
Och folk ska kunna andas och ha lite kul.
Det är jättebekvämt att försöka dansa i det här.
Som att det är byxor och inte en kjol, vilket är chockerande.
Jag känner mig flådig. Att jag är på mitt bröllop.
Jag bar en av dessa.
Det drar in dig i Aamirs bröllops värld,
och det hjälper verkligen.
Storymässigt var det viktigt att dansen handlade om att Kamala
och hennes familj och vänner träffas,
att hon känner sig nära dessa människor och gemenskapen som hon älskar.
Klick.
Många människor lär sig många olika danser.
Det sista indiska bröllopet jag var på, där var det
sju till tio danser av...
Tärnorna gör en och föräldrarna en.
Jag vill få stegen rätt.
Även om det inte har din finess...
då leker jag med mitt uttryck. För jag behöver flirta med henne.
-Men, precis. -Jag vill ha det.
Vi vill alltid få det att kännas väldigt verkligt och väldigt autentiskt
och samtidigt ha roliga och bra steg.
Men det roliga med bröllop är när familjen engagerar sig.
Jag var dansare i min ungdom.
Jag har gjort åtta till tio år av klassisk indisk dans.
Jag har gjort en Bollywood-dans i en Bollywood-film.
Släpp ner det, vänster ben. Släpp ner det, höger ben.
Jag kommer från landet där det här händer
och jag skäms att säga nej, det har jag aldrig gjort.
Men mina karaktärer som jag har spelat,
jag har aldrig behövt göra det. Nån gång.
Men de har gjort det enkelt för mig
för de har sagt,
"Vi slösar inte produktionstid på att försöka lära honom."
Jag är på väg.
För mig är det en sådan möjlighet att dela
en betydande del av en kultur som jag växte upp kring.
De har mer energi för varje tagning.
Jag tror att det är det dans gör med människor.
Det gör dem glada och det är det vi känner.
När jag hörde talas om dansrepetitioner,
hade jag ingen aning att jag skulle delta.
Sen fick jag samtalet.
Kommer in, jag kommer nog vara i bakgrunden.
Jag är i längst fram.
Vi presenterar dig.
För du trodde inte att du skulle vara med.
Vi presenterar Bruno.
Den som möjligen är den sämsta dansaren du någonsin sett.
Jag känner mig upprymd. Det var en bra första tagning.
Det var mycket energi nu.
Ja. Jag visste inte att vi skulle göra hela.
Började med hög energi, vissa saker gick fel.
Men det är därför vi gör en ny tagning.
Inget gick fel.
Jag krockade nästan med tre personer, men det är okej.
Saagar och jag har känt varandra i flera år
så kemin finns naturligt.
Han är en fantastisk kille. Han är rolig att leka med.
Tyesha var blygsam, men Travina twerkade på slutet.
Det gjorde jag, ja. Travina ger dig lite...
Att se dansen har varit coolt, och se dekorationerna för bröllopet
då förväntningarna inför bröllopet var höga,
och att se vad det är, och nu fightscenerna, det är...
Våra förberedelser inför bröllopssekvensen hade två komponenter.
Den ena var Bollywood-dansnumret,
men sen också förberedelsen inför
fightsekvenserna mellan Kamala och skurkarna.
Båda dessa saker händer efter varandra
under detta bröllop.
Så vår inspelningstid där
och hela sekvensen hade vår uppmärksamhet på två platser,
dansa och slåss, vilket är häftigt.
-Förlåt. -Jag visste inte att vi gav presenter.
-Jag tänkte, var kom det ifrån? -Ledsen. Förlåt.
Dans och koreografi och stuntkoreografi,
det är lite av samma sorts best.
Det kräver mycket planering.
De exakta stegen och den exakta placeringen av människor
så att man vet vilken vinkel man ska filma från,
och det kräver lika mycket rigorösa förberedelser.
Det var kul.
Det fina med programmet är byggandet
av många kulisser eller att vara på plats.
Så allt är väldigt verkligt.
Bakom mig är AvengerCon, som är MCU-seriernas första...
Egentligen inte "seriekonvent". Fankonvent.
Det första MCU-fankonventet som verkligen har funnits.
Det är hemma hos Captain America, Camp Lehigh.
Som förresten är i New Jersey, vilket författarna upptäckte.
Så mycket bekvämt för oss, Jersey-hjältar.
Vi försöker vara professionella men det är svårt
med allt detta roliga runtomkring.
Det är så kul.
Det vi försökte göra är att hylla de konvent som finns
men sätta en MCU-knorr på det.
Riktigt bråte.
Ja. Från slaget om New York.
För Iman blir det första gången på AvengerCon-kulissen,
hon får se det och ja,
Det blir roligt att se hennes reaktion.
-Välkommen! -Hej!
-Hur är det? -Bra.
-Hej... -Jag är redo.
Jag visar vägen. Kom.
Här kan du redan se en glimt och... ta-da!
Det ser så bra ut!
Kamala och Bruno går genom AvengerCon i vördnad.
Kamala och Bruno beundrar Capt Marvel-utställningen.
av "Things Hulk Smashed",
Allra första gången vi kom hit hade vi faktiskt ett möte.
Den första halvtimmen var det inget möte,
det var bara jag och han som sprang överallt.
-Som barn. -Ja.
Så mycket detaljer, så roligt.
Det här är galet.
Jag har aldrig sett så mycket detaljer i en sån här kuliss.
Vi ska ta så många bilder...
Har varit på många inspelningsplatser och den här är enastående!
Man vill visa alla detaljer men det är därför du är här
så att om den inte kommer med filmen
kan du ändå visa den enorma klubban vi har här.
Det är fantastiskt, vi kan filma var som helst.
Här är utställningen
med allt som Hulken krossade.
Från slaget vid New York 2012.
Det är 3 500 dollar, men det är krossat av Hulk själv så...
Så det är verkligen värt det.
En fiol för 5 000 dollar. Hulk gjorde detta.
Jag letar efter en knytnäve, den stora Hulk-näven, så jag kan bara...
Kanske använda den i en scen.
Här kan man äta asgardisk mat, antar jag.
Som Bifrost-makaroner, som ni kan se här.
Ja, son.
Jag känner mig som ett barn igen.
Jag vet! Jag är ett barn!
Ett gigantiskt Ant-Man-huvud där borta.
Vattnet, och folk kan sitta på händerna och ta bilder här.
Adil chillar i Ant-Man-handen.
Efter att Kamala äntligen aktiverar sina krafter
kommer detta jättehuvud hamna i stackars Zoes ansikte.
Inte nödvändigtvis. Du räddar väl henne?
Jag räddar henne, men orsakar också skadan.
Hennes första heroiska handling är att se till att
detta gigantiska Ant-Man-huvud inte faller på en klasskamrat.
Det kommer att bli episkt. Det kommer att rulla överallt
och det kommer att vara selar inblandade.
Folk bara kraschar in i saker...
-Det händer galna saker. -...och allt hamnar överallt.
Explosioner!
Jag kunde ha vunnit cosplay-tävlingen. Men jag gjorde det där.
Berätta det inte för någon.
Sluta. Jag skulle aldrig berätta för någon.
Aldrig någonsin?
Aldrig aldrig någonsin.
GATA HIMMEL
Oväntad vändning!
Oväntad vändning.
Det fantastiska med Marvel Studios är att
de inte ber om ursäkt för att Marvel Comics dräkter
är lite vilda och färgglada och de bejakar det.
Det var jättekul att göra cosplaydräkten
då Kevin tyckte: "Få den att se stökigare ut,
"få den att se galnare ut."
Så vi tog det så långt som vi kunde
för den är något som Bruno och Kamala satt ihop
och den blir inte perfekt och den blir lite ljus
och lite prålig. Och även som hennes hjälm
är så vild och galen, men bara supernördig.
Är du säker på att vi kan ha den på?
Vadå, det är en hyllning.
Vi skapade en Kamala som en sorts perfekt storm av en konstnär
men en nördig karaktär,
men också ett superfan men också någon
som var lite lätt och cool på sitt sätt.
Är det vad superhjältar har på sig nu för tiden?
Jag fick min mask som Bruno gjorde åt mig
för den skyddar mig och täcker ansiktet så ingen känner igen mig.
Och vi har på oss vår AvengerCon-tröja.
Även om jag fick problem där
så lyckades Kamala få tröjan. Så jag vann.
Under dessa sex avsnitt
hittar hon sig själv och blir någon att se upp till,
på sitt egna sätt.
Och idén med hennes dräkt
var att det fanns element lånade från Marvel Universe.
Idén att hon var ett fan av Captain Marvel
och att hon ville efterlikna saker
som var vackra med Marvel Universe,
men hon använde också sin egna rika kultur.
I dag är en historisk dag då det är första gången
som vi får se Ms. Marvels helt färdiga dräkt på skärmen.
DRÄKTTEST
Är det Ms Marvel?
Jag kan andas in den här.
-Det är vad du behöver. -Det är allt jag behöver.
Det är första gången vi ser den filmas med ett gäng människor.
Normalt är det i min trailer
och belysningen suger.
Men här är den och jag är glad. Nu gömmer vi den från världen.
Superdräkten var det mest utmanande och det mest spännande.
På grund av Covid-situationen
och förhållandena som vi arbetade under
ville vi bygga dräkten själva
internt, i vår lilla dräktverkstad i Atlanta.
Och det var första gången vi byggde en superdräkt.
Naturligtvis hade vi förlagan från serietidningen.
Vi refererade till den mycket. Men där vi hamnade
var en sorts hybrid mellan det som finns i serien
och även vad Kamala hade med sig
och vad jag hade med mig, och vad mitt gäng hade med sig.
Och den måste utföra många olika uppgifter.
Den måste vara en Marvel-superdräkt,
en pakistansk superdräkt.
En bekväm superdräkt, en egentillverkad superdräkt.
Ha islamiska element, Marvel-element, färgelement från Captain Marvel.
Men det var en härlig utmaning och jag tror...
Jag hoppas att vi klarade den.
Superkostymen. Det är vansinnigt. Overkligt. Jag var som...
Jag grät i går kväll för att jag inte visste hur jag skulle förbereda mig.
Så det gjorde jag inte. Jag tror inte att någon kan förbereda sig för det här.
Jag klädde ut mig till Ms. Marvel för tre år sedan till Halloween,
och jag tittade på de bilderna.
Det är galet, skillnaden.
Först och främst snålade jag och min mormor hjälpte mig
sy fast blixten och det var som ett helt ögonblick,
och nu har jag på mig den i ett jädra Marvel Universe
vilket är... Har inga ord för hur häftigt det är.
Det är väldigt... Mitt hjärta är väldigt fullt.
GEMENSKAP KOSMOS
På många sätt är detta verkligen
kärnan i berättelsen om Kamala Khan från serierna
men den är också väldigt annorlunda. Det är en anpassning.
Det jag drogs till mest
var idén om familjens härstamning
och kraften som förs vidare från den ena till den andra.
Jag kan inte göra stjärnor, Nani, men jag kan göra cirklar.
Kamala har förmågan att manifestera hårt ljus eller Noor.
Och hon använder det för att göra plattformar,
och hon kan förstora sina knytnävar.
Så vi har det. Väldigt annorlunda mot serierna.
I serierna kunde Kamala byta skepnad
och växa i storlek och bli väldigt liten.
Jag tror att det var medvetet
NORDIN RAHHALI VISUELLA EFFEKTER
för att hon inte skulle kännas som Mr. Fantastic eller Elastigirl.
Det fanns tidiga koncept med idén
att hon kunde manifestera en rustning
med ett typ skyddande element.
Jag såg det som en möjlighet. Hur ofta
får man komma till MCU och skapa en kraft från grunden,
vilket för mig är det mest spännande,
det roligaste man kan göra.
Så jag älskar idén att hon kunde manipulera
energi från en annan källa.
Sana beskrev det som,
tänk att du skulle titta på en linsreflex och fånga den,
du härdar en linsreflex som du ser med ögat eller genom optik.
Jag tyckte det var ett intressant sätt att beskriva det på.
Så jag började bygga sätt
att göra det hon bygger,
energin som hon kan skapa eller kanalisera genom sig själv,
manifesteras i vår dimension som objekt.
Wow, det är...
fantastiskt.
Hur känns det?
Som att en idé kommer till liv.
Plattformar var en sak för att låta henne ta sig till platser
som man normalt inte skulle kunna.
Hon inte kan flyga, men hon kan springa från en byggnad
och fortsätta springa över den till en annan byggnad
eller ta sig ner till gatuplan.
Hon kan skapa väggar eller sköldar
och så småningom kan hon göra saker som sina förstorade knytnävar,
som är kompletta... Jag ville hylla serierna där.
Avsnitt sex är sista akten,
så det är i princip den tredje akten i en film.
Det kommer att ha action och passion och drama
och det kommer en uppladdning,
ett crescendo, crescendo,
du sitter på helspänn, och sen, pang!
I dag ska vi göra ett superhäftigt explosionsstunt
med våra verkliga skådespelare vi ska ducka bakom hörnet
och sedan kommer det en explosion.
Förhoppningsvis fungerar det, för kan bara göra det en gång.
Ja!
Bra, bra!
Några frågor?
Varför är hjälte felstavat?
Aamir smyger in
och skrämmer skiten ur alla
och nu är Aamir en del av den stora Kamala Khan-planen.
Det är det jag gör. Jag smyger bara in
och tar över. Eller jag tror att jag tar över.
-Men egentligen kontrollerar jag inget. -Sluta ljuga.
Det är precis vad som händer med Aamir.
Ja, det är okej, för det är bara i hans huvud.
Så länge han är glad och säker på sig själv.
Vi har det.
Ja. Jag är alltid glad och säker på mig själv.
Ja. Så planen börjar vecklas ut, som du ser finns det en svart tavla.
Ska vi stoppa Damage Control med mjuka bollar?
Nej. Vi ska uppehålla Damage Control med mjuka bollar.
Den verkliga planen är Zoe.
Vi har alla möjliga prylar och fällor och Zuzu-system.
Zuzu-systemet är här.
Och dessutom har jag min hjärna.
Okej. Det är väl mer Brunos hjärna, men det är okej.
Du har mitt skägg.
Vi går vidare!
Du gör ditt eget stunt.
Jag vet. Jag är så upprymd.
Det hade byggts upp i våra huvuden länge,
så vi hoppades alla att det uppfyller våra förväntningar,
och det gjorde inte bara det, utan överträffade dem.
Jag kunde absolut inte förstå
omfattningen av ett projekt som detta.
Det är häpnadsväckande vad de kan göra.
Och självklart ännu häftigare att se det personligen.
Tagning!
Precis som snitt. Vi går från "det fungerar" till en smäll i backen.
Det fungerar.
Och vi följer storyboards.
Det här är finalen i avsnitt sex.
Så det är mycket som händer mellan Kamran och Kamala.
Hon börjar sakta hitta rätt lite mer
och hon börjar sakta kontrollera dessa krafter.
Med Kamran är det överväldigande och det rinner ur honom
och det är som en flod till den punkt där
han blir som ett kärnvapen och pulserar
och han skadar människor som han inte vill skada.
Vi bygger upp scenen där
SWAT-teamet stormar in och de skjuter på Kamran
och det är därför väggen som man ser sprängs.
Och den här scenen är precis efter det
när Kamala i princip bara tittar på Kamran
och ber honom att inte göra det han tänker göra.
Då säger han typ: "Åt helvete med det här" och går tillbaka ut
in i skottlinjen och använder sina krafter fullt ut
och alla skåp flyger iväg, och det var fantastiskt.
Stuntteamet gjorde otroligt jobb med att inte bli krossade.
Jag tappade balansen. Nej! De måste dö igen.
Eld! Ett, två, tre! Stå still!
Vi är här nu, på utsidan av gymnasiet,
där vi har den episka avslutningen av avsnitt sex.
Vi har Kamran och Kamala och alla ungarna,
de är utanför och det är som ett dödläge.
Eld!
Mycket superkrafter, mycket coolhet.
Det är nog ögonblicket när Kamala Khan blir Ms. Marvel.
Hon förstoras och vi ser henne i full storlek
och vi ser den äkta varan, vad hon verkligen är.
Hon tar typ på sig en rustning.
Allt det hårda ljus som man har sett
glimtar av i hela programmet,
omsluter hela hennes kropp och hon blir ännu större.
Större än hon någonsin kan föreställa sig.
Detta var ett stort stunt, några praktiska effekter,
och berättelsemässigt är det när Kamala första gången förstoras.
Hon hoppar och kraschar för att slå ut sonarvapnet
och hennes nedslag får bilarna att flyga iväg.
Det är ett minnesvärt hjälteögonblick.
Ja!
Världen har ett sätt att få människor att känna sig små
så det är upp till Kamala att ta mer plats
och att ta fram mer och mer av sig själv,
och därför ville vi ha detta ögonblick i slutet av 6.
Det är en stor höjdpunkt där vi får se
alla våra Jersey City-karaktärer.
Alla från gyrokillen till folk i skolan.
Alla samlas och det är ett stärkande ögonblick.
Kamran.
Kamala och Kamran blir instängda
i en gigantiska kupolbubbla av ljuskraft
och de har en konversationen om att
man får vara mer än en sak
för det är... Varje minoritet hanterar detta
när, till exempel jag, om jag åker till Pakistan är jag för kanadensisk,
om jag åker till Kanada är jag för pakistansk.
Men man får ha mitt emellan och vara både och.
Kamran är delvis Djinn och delvis människa.
Kamala är delvis Djinn och delvis människa.
De är tillsammans och hittar det lyckliga mitt emellan.
Vad ska jag göra nu? Hur kan jag vara normal?
Det finns inget normalt.
Det är bara vi och vad vi gör med det vi har fått.
Jag ska ge dig tid.
Jag är bara väldigt tursam som får vara här,
att folk blev kära i Kamala,
att de förstår vad hon står för.
Jag hoppas att folk vet att vi har lagt vårt blod, svett och tårar
i en av de mest kaotiska tiderna i mänsklighetens historia
för att berätta en historia som är meningsfull för många människor
och det är verkligen viktigt.
Och vi menade det.
Jag har funderat mycket på början av serien
och tidning nummer ett och denna berättelse
och att sedan vara här i Thailand och se mig omkring
och alla som har gett denna berättelse liv,
som jag inte kände för ett år sedan, fem år sedan,
och absolut inte för sju år sedan när vi satte ihop den här storyn,
och den här karaktären. Det är verkligen betydelsefullt.
Vi försökte alla vara med i den sista scenen.
-De klippte bort oss. -Vi var inte särskilt framgångsrika.
Alla är så engagerade i att vara en del av detta
och alla inser vilket speciellt projekt det är
och hedrar det varje dag.
Om många år kommer jag att se tillbaka på detta
och veta att vi gjorde något som spelade roll
som var viktigt, och det var rätt tillfälle att berätta denna historia.
Och att vi genom att göra det förhoppningsvis
gör det möjligt för många unga kvinnor runt om i världen
att bli superhjältar i sina egna samhällen.
Vi går in i en ny tid i MCU
och jag tror att publiken är redo att se olika typer av superhjältar.
Vi har nått dit att det finns så stora fans av filmerna.
Vad kan vara roligare än att se en tjej
som är ett stort fan av precis samma människor som vi gå med dem?
Det är väldigt intressant att se parallellen
mellan karaktären Kamala Khan och Iman Vellani själv
då Kamala Khan är en tjej som aldrig skulle förvänta sig att vara en del av
superhjältarna, av Avengers.
Hon är ett stort fan av Captain Marvel och de andra Avengers.
Men hon är bara som en normal brun tjej från Jersey
som aldrig tror att hon kommer att bli en del av det.
På samma sätt är Imans historia den historien.
En tjej som växte upp som vi alla med Marvel-filmer, Marvel Universe.
VI GLÖMMER INTE SNART
Jag gråter. Det här är så bra!
Men hon trodde aldrig att hon skulle vara en del av det universat.
Hon trodde aldrig att hon skulle vara en del av alla skådespelare
och själv vara en superhjälte.
Så det är som ett slags metaberättande som vi håller på med.
Vi berättar historien om Kamala Khan,
men vi berättar också den mycket personliga historien om Iman
och jag tror att ni känner det genom hur hon porträtterar den karaktären.
Det känns ödesbestämt. Det var hennes öde. Otroligt.
Du har verkligen alltid varit
vår egna lilla Ms. Marvel.
Jag är en superhjälte nu. Så, det är normalt.
Jag ska ta en kaffe med Spider-Man i morgon.
Kanske se en film med Iron Man.
Det kan hända.
Hur mår du? Är du okej?
Precis som en stol!
Ja.
Vi glömde helt våra danssteg.
Det här är tantens chans att umgås med de coola barnen.
Jag har inte orsakat total förstörelse än. Så det är bra.
-Jag har, men oavsiktligt. -Ja.
Vi har gått igenom det här fler än 20 gånger
och det blir bara roligare för varje gång.
Jag kan titta på det här för evigt. Det är riktigt roligt.
Klart. Jag ska bli proffs.
Översättning: Johan Sjöbom